Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/2125/26
Провадження №: 2-а/332/45/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 р. 

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Сапунцова В.Д., секретаря судового засідання Горбань Є.Г, розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
До Заводського районного суду м. Запоріжжя 06.04.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП в якій підставою для притягнення зазначено неявка позивача за повісткою №6717895 для уточнення даних, в якості доказу належного повідомлення відповідач посилається на поштове відправлення № 0505571937497. Але ж позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки повістку про виклик до РТЦК він не отримував, та надані відповідачем докази не містять даних про її вручення, оскільки відсутній підпис позивача про отримання повістки, відсутні документи, що підтверджують факт вручення, причиною невручення зазначена як «інша причина», що не дозволяє встановити обставини невручення, поштові документи підтверджують тільки факт направлення, але не отримання. Також зазначає про відсутність належної ідентифікації адресата, а саме: надані відповідачем поштові документи містять лише ПІБ без зазначення адреси та ідентифікаційного коду чи інших даних, а тому за таких обставин неможливо встановити, що поштове відправлення було адресоване саме позивачу, а не іншій особі з аналогічними анкетними даними. Позивач вважає, що фактично поштове відправлення було оформлено з порушеннями, зокрема без належного зазначення адреси позивача, що виключає можливість його вручення. Крім того, відсутні належні документи поштового оператора, які б підтверджували причину невручення та посилання відповідача на інформацію з веб-сайту поштового оператора не є належним доказом. Відповідачем у повістці зазначено мету виклику – «уточнення даних», але ж не конкретизовано, які самі дані підлягають уточненню, та після прибуття позивача до ТЦК жодного уточнення даних не здійснювалось, документи не перевірялись. Таким чином, позивач вважає, що виклик носив формальний характер та використовувався виключно як підстава для складання протоколу. Позивач наголошує, що на момент складання протоколу у нього була чинна відстрочка від мобілізації і ця підстава виключає наявність умислу ухилятися від виконання обов`язків. На підставі вищезазначеного, та оскільки позивач не був належним чином повідомлений про виклик, вважає що склад правопорушення відсутній.
Ухвалою судді від 09.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у 5-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 надав суду відзив на адміністративний позов, у якому не погодився з доводами, викладеними у позовній заяві. Відповідач зазначив, що постанова, прийнята тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 , є законною, винесена з дотриманням норм чинного законодавства. Матеріалами справами підтверджується, що 06.03.2026 на гр. ОСОБА_1 було сформовано за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістку №6717895 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09:00 год. 16.03.2026, та направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення. В зазначений в повістці день ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 . 01.04.2026 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення, про що в протоколі свідчить підпис особи, що притягується до адміністративної відповідальності. Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в якості доказів вчинення позивачем правопорушення, були прийняті до уваги повістка від 06.03.2026 №6717895, конверт з довідкою про причини повернення/досилання. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за с. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17000 грн. У відповідності до ст. 285 КУпАП копія постанови була отримана ОСОБА_1 особисто 02.04.2026 року, про що свідчить особистий підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Відповідач також не погоджується з твердженням позивача, що підстав для повторного виклику його з метою уточнення даних не існувало, оскільки відповідне уточнення ним було здійснено у строки та у порядку, визначені законодавством. Але оновлення даних протягом 60 днів не виключає обов`язок громадянина у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки з`явитися у зазначені у ній місце та строк, який встановлений в абз. 8 ч.3 ст. 22 ЗУ №3543-ХІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_6 мав право викликати військовозобов`язаного ОСОБА_1 для уточнення персональних дані, навіть якщо він раніше оновив частину даних у за стосунку «Резерв +» Відсутність запису про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації є достатньою підставою для виклику з метою уточнення цих даних. 
У судове засідання учасники справи не з`явилися, надали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, з`ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 06.03.2026 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на громадянина ОСОБА_1 було сформовано повістку №6717895 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09:00 год. 16.03.2026, та направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення. 01.04.2026 т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в умовах дії особливого періоду, належним чином повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_8 , а саме: отримав повістку №6717895 (рекомендоване повідомлення 0505571937497), з обов`язком з`явитися 16.03.2026 року о 09 год. до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення даних. Незважаючи на належне повідомлення, у визначений час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неявки ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, документів, що підтверджують поважність причини неявки, не надав, обов`язок щодо явки не виконав. Станом на момент розгляду справи поважні причини неявки не встановлені та не підтверджені належними доказами
Діяння ОСОБА_1 визначено як порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», пп. 2 п.1, п.2 Правил військового обліку призовників, вйськовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 року (зі змінами), п.20,21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560 9зі змінами), ст. 65 Конституції України. Дії громадянина ОСОБА_1 виразились у бездіяльності, а саме – неявці до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин після належного повідомлення, що в умовах особливого періоду утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 01 квітня 2026 року була винесена постанова № R455216 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн (а.с. 32). 
Згідно з постановою суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені у повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Згідно з приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі – КУпАП) ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За правилами ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
Положення про районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються керівниками відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
ІНФОРМАЦІЯ_3 є територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, який відповідно до ст. 235 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, 210-1 Кодексу. 
Оскаржувану постанову винесено тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 . Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 від 23.02.2026 № 56 на ОСОБА_2 покладене тимчасове виконання обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Отже, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженою на те особою. 
Відповідно до частин 1, 3 статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В оскаржуваній постанові вказано, що позивачем порушено вимоги абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. 
Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі – Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.
Відповідно до п. 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних. 
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.
Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2026 було сформовано повістку № 6717895. Дана повістка була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за № R0505571937497 на адресу місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 . 
Згідно з трекінгом відправлень «Укрпошта» поштове відправлення № R0505571937497 прибуло до відділення Укрпошти 69067 м. Запоріжжя 08.03.2026, 15.03.2026 поштове відправлення повернено відправнику за закінченням встановленого терміну зберігання. 
Суд зауважує, що з трекінгу відправлень «Укрпошта» не вбачається здійснення спроб працівниками «Укрпошта» вручення даного рекомендованого повідомлення. 
Виходячи з приписів п. 41 Порядку № 560, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, є:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Ураховуючи, що повістку № 6717895 надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_9 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку. 
Натомість, з трекінгу відправлень «Укрпошта» встановлено, що поштове відправлення № R0505571937497 повернуто 15.03.2026 «за закінченням встановленого терміну зберігання». 
Ураховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного оповіщення ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_9 . Слід також зазначити, що повісткою №6717895 здійснено виклик ОСОБА_1 на 16 березня 2026 року на 09:00 годину до ІНФОРМАЦІЯ_9 для уточнення даних (а.с. 29). 
Таким чином, суд констатує, що оскільки ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_9 на 16 березня 2026 року, ним не було порушено абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і їх задоволення, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Ураховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що постанову ІНФОРМАЦІЯ_5 № R455216 від 01.04.2026 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС України) при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
З матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 665,60 грн. 
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань сплачений позивачем судовий збір. 
На час винесення рішення доказів понесення інших судових витрат позивачем не надано. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 77, 132, 229, 241-246, 250, 286 КАС України, 

УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушеннязадовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення № R455216, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 01.04.2026, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. 
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_10 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя          В.Д. Сапунцов