ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/2622/26
20 липня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Уточнені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 квітня 2026 року позивач звернулася до Тернопільського управління Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України із проханням повідомити її про результати прийнятого рішення. 
До звернення було долучено належним чином засвідчену копію листа №37305зкп-25/л/12-41 від 07.07.2025 року. 
19 квітня 2026 року рекомендованим листом №L460150009287 позивач отримала відповідь начальника Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Павла Грабового №31211-2026 від 17.04.2026 року (471460), згідно якого вказана заява чомусь для розгляду та вирішення питання щодо проведення незрозумілого спільного службового розслідування, в частині оцінки дій окремих поліцейських РУП ГУНП в Тернопільській області нібито була скерована керівництву ГУНП в Тернопільській області за №53422-2026 від 16.07.2025, про що нібито її було повідомлено листом від 16.07.2025 вих.53423, що цілком не відповідає дійсності. 
На переконання позивача, зазначена відповідь не містить належного вирішення порушених у зверненні питань, не містить мотивованого рішення та не свідчить про повний і всебічний розгляд мого звернення від 02.07.2025 року. 
Таким чином, звернення про можливі порушення законодавства та неправомірні дії працівників поліції фактично не було розглянуте по суті, звернення фактично не розглянуто та не має ніякого рішення за результатами його розгляду.
Надана відповідь №31211-2026 від 17.04.2026 не є результатом належного розгляду, а лише підтверджує триваючу бездіяльність органу щодо вирішення порушених питань позивачем.
Позивач просила позов задовольнити повністю.
Ухвалою суду від 29.04.2026 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.
Ухвалою суду від 13.05.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Представником Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові 21.05.2026 надіслано пояснення щодо даної справи.Просив в задоволенні позову відмовити.
Також, представником відповідачаДепартаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України 27.05.2026 надіслано відзив на позовну заяву, де зазначено, що 02.07.2025 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на СТЛ (спеціальна телефонна лінія) надійшла заява ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення, з тексту якої слідує: «що працівники Тернопільського районного відділу поліції не розпочинають кримінальне провадження за її заявою щодо рейдерського захоплення приміщення за адресою Текстильна, 28-1. 
10.05.2025 було знищено майно заявниці (вікна, столи, інші меблі, будматеріали, дерев`яна споруда) якоюсь фірмою.
З цього приводу інші особи зверталися до поліції, навіть з письмовою заявою, в результаті по цьому випадку поліція дала відповідь про те, що не вбачається злочину, розслідування не проводиться. В понеділок спілкувалася з начальником ОСОБА_2 , який повідомив, що за фактом рейдерства не будуть розпочинати розслідування. 01.07.2025 о 6 ранку рейдери найняли охоронну фірму, яка заблокувала готель та не пускає заявницю та клієнтів. Начальник поліції та начальник карного розшуку пропонували зустріч з цими злочинцями з приводу угоди щодо мирного вирішення питання. Поліція приймає в тому безпосередню участь, при тому заявницю в приміщення не пускають. Вчорашню зустріч перенесли на 02.07.2025 хоча вона не відбулася. Припускає, що працівники поліції працюють разом з рейдерами. Просить дати належну оцінку діям поліції в даній справі і заборонити вчиняти будь-які дії щодо даного приміщення (на нього накладено арешт)». Згадане звернення керівником Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) ТУ ДБР у м. Львові Віталієм Трубкою надіслано до Тернопільського управління ДВБ НПУ (вх. Тернопільського управління ДВБ НПУ від 15.07.2025 № К-5836). 
16.07.2025 за вих. № 53422-2025 Тернопільським управлінням Департаменту було надіслано лист т. в. о. начальника ГУНП в Тернопільській області полковнику поліції Андрію Ткачику, з тексту якого слідує: « 15.07.2025 до Тернопільського управління ДВБ НП України з Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові надійшло звернення гр. ОСОБА_1 , щодо можливих неправомірних дій з боку окремих поліцейських Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Вказане звернення зареєстровано в Тернопільському управлінні ДВБ НПУ за вх. № СЕД-К-5836 від 15.07.2025. 
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Враховуючи вказане, відповідно зазначених вище нормативно - правових актів, Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом НП України від 09.11.2015 № 83 (у редакції наказу НП України від 31.07.2019 № 765), скеровуємо на Вашу адресу вищевказане звернення для розгляду та у разі необхідності проведення спільного службового розслідування в частині оцінки дій окремих поліцейських Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, до проведення якого залучити старшого оперуповноваженого ВМ та ЗК Тернопільського управління ДВБ НП України майора поліції ОСОБА_3 . 
Про вжиті заходи просимо поінформувати заявника та Тернопільське управління ДВБ НП України у встановлений чинним законодавством строк із наданням підсумкових документів.»
16.07.2025 за вих. № 53423-2025 Тернопільським управлінням Департаменту поінформовано Позивача про те, що: «до Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі Тернопільське управління ДВБ НП України) 15.07.2025 з Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові надійшли матеріали щодо можливих неправомірних дій відносно Вас з боку окремих поліцейських Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. 
Вказані матеріали зареєстровано в Тернопільському управлінні ДВБ НП України за вх. № СЕД-К-5836 від 15.07.2025. 
Відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. 
Враховуючи вказане, відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом НП України від 09.11.2015 № 83 (у редакції наказу НП України від 31.07.2019 № 765) на підставі ст. 14 та ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та наказу МВС України від 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» вказане звернення для розгляду та вирішення питання щодо проведення спільного службового розслідування, в частині оцінки дій окремих поліцейських Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області скеровані керівництву ГУНП в Тернопільській області. 
Про результати розгляду та вжиті заходи реагування уповноваженими працівниками ГУНП в Тернопільській області Вас буде поінформовано додатково. З приводу оцінки дій працівників поліції Ви маєте право звернутися до суду». 09.04.2026 за вх. № К-3193 до Тернопільського управління Департаменту надійшло звернення ОСОБА_4 про те, що: « ОСОБА_1 , звернулася до Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові (з дислокацією у місті Тернополі) із повідомленням від 02.07.2025 року про грубе порушення Конституції. Закону України «Про Національну поліцію», зловживання посадовими обов`язками і неправомірні дії поліцейських Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Моє повідомлення про грубе зловживання посадовими обов`язками та неправомірні дії поліцейських Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області було зареєстровано за № 37305 вх-25 від 03.07.2025 року. Керівник Четвертого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові ( з дислокацією у місті Тернополі) Віталій Трубка за № 37305зкп-25/л/12-41 від 07.07.2025 року надіслав вказане моє повідомлення для розгляду та для проведення службової перевірки. Про наслідки розгляду просив інформувати мене. Однак, до цього часу жодного законного рішення, чи належного повідомлення, я нажаль, до цих пір чомусь не отримала. Прошу терміново повідомити мене про результати прийнятого рішення». 
17.04.2026 за вих. № 31211-2026 Тернопільським управлінням Департаменту поінформовано Позивача про те, що: «до Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - Тернопільське управління ДВБ НП України) 09.04.2026 надійшов Ваш лист за вх. № К-3193, щодо неотримання Вами відповіді на Вашу заяву від 15.07.2025, яку Ви адресували до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, щодо можливих порушень службової дисципліни окремими працівниками поліції Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Повідомляємо, що Ваша заява 15.07.2025 надійшла до Тернопільського управління ДВБ НП України та зареєстрована за вх. № СЕД-К-5836. Відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. 
Враховуючи вказане, відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом НП України від 09.11.2015 № 83, (у редакції наказу НП України від 23.09.2025 № 1111) на підставі ст. 14 та ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та наказу МВС України від 07.11.2018 № 893 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» вказана заява для розгляду та вирішення питання щодо проведення спільного службового розслідування, в частині оцінки дій окремих поліцейських Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області скерована керівництву ГУНП в Тернопільській області за № 53422-2026 від 16.07.2025, про що Вас повідомлено листом від 16.07.2025 вих. № 53423. Про результати розгляду та вжиті заходи реагування уповноважені працівники ГУНП в Тернопільській області зобов`язані були поінформувати Вас додатково. З приводу оцінки дій працівників поліції Ви маєте право звернутися до суду.» 
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. 
Питання реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. 
За змістом статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. 
Частинами першою, третьою статті 4 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. 
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. 
Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» унормовано, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. 
Отже, Законом України «Про звернення громадян» надано право громадянам України звертатися до органів державної влади із заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та встановлено обов`язок органів державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, а також повідомляти громадян про наслідки розгляду таких заяв (клопотань). 
Відповідно до статті 40 Конституції України та Закону України «Про звернення громадян» наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15 листопада 2017 року № 930 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11 грудня 2017 року за № 1493/31361) затверджено Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, який установлює єдиний для апарату центрального органу управління поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві, їх територіальних (відокремлених) підрозділів порядок приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації проведення особистого прийому громадян і ведення діловодства за зверненнями громадян. 
Відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку № 930 керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань. 
За змістом пункту 7 розділу IV Порядку № 930 щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень: 1) прийняти до розгляду; 2) передати на вирішення до підпорядкованого органу (підрозділу) поліції; 3) надіслати за належністю до іншого державного органу або посадовій особі, якщо питання, порушені у зверненні, не належать до компетенції поліції, про що одночасно необхідно повідомити автора звернення; 4) залишити без розгляду за наявності підстав, визначених статтею 8 Закону України «Про звернення громадян». 
Згідно з пунктом 13 розділу IV Порядку № 930 відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надає орган (підрозділ) поліції, який його отримав або до компетенції якого належить вирішення порушених у зверненні питань, та підписує керівництво цього органу. Матеріалами справи встановлено, що 02.07.2025 о 18 год. 49 хв. до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на СТЛ (спеціальна телефонна лінія) надійшла заява Позивача про кримінальне правопорушення, яка керівником Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Віталієм Трубкою було надіслано до Тернопільського управління ДВБ НП України. 16.07.2025 за вих. № 53422-2025 Тернопільським управлінням Департаменту звернення Позивача від 02.07.2025 надіслано до ГУНП в Тернопільській області для розгляду та у разі необхідності проведення спільного службового розслідування. 
В свою чергу, ОСОБА_5 листом 16.07.2025 за вих. № 53423-2025 повідомлено про надсилання її звернення до ГУНП в Тернопільській області для подальшого розгляду та у разі необхідності проведення спільного службового розслідування за участі працівника Тернопільського управління Департаменту.
Водночас Позивачу було роз`яснено вимоги Дисциплінарного статуту Національної поліції України, щодо повноважень якого саме керівника належить призначення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського. 
За змістом заяви Позивача від 02 липня 2025 року була вимога прийняти заяву про злочин та надати належну оцінку діям працівників поліції та заборонити вчиняти будь-які дії щодо приміщення. Наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 (у редакції наказу Національної поліції України від 31.07.2019 № 765) затверджено Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі Положення № 83). 
Відповідно до пункту 1 розділу І Положення № 83 Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України є міжрегіональним територіальним органом у складі кримінальної поліції Національної поліції України, який здійснює свою діяльність у напрямі дотримання внутрішньої безпеки у Національній поліції України. 
Дотримання внутрішньої безпеки в діяльності органів Національної поліції України реалізується шляхом внутрішнього контролю та забезпечення власної безпеки органів поліції і полягає у здійсненні комплексу правових, організаційних та практичних заходів, спрямованих на виявлення, запобігання, попередження та припинення фактів порушення поліцейськими, державними службовцями та іншими працівниками Національної поліції України вимог законодавства України при виконанні службових обов`язків, фактів протиправного перешкоджання службовим особам поліції у виконанні покладених на них завдань та повноважень, а також виявлення та усунення інших чинників, які негативно впливають на діяльність поліції. 
Згідно з пунктом 2 розділу І Положення № 83, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України згідно із законодавством України здійснює оперативно-розшукову діяльність. 
Відповідно до пункту 5 розділу І Положення № 83 структура, штатний розпис ДВБ затверджуються Головою у порядку, встановленому законодавством України. Повідомляємо Суд, що в структурі Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України відсутні органи досудового розслідування. Крім цього, відповідно до розділу ІІ Положення № 83 основними завданнями ДВБ НПУ є: 1. Формування та забезпечення реалізації заходів з питань внутрішньої безпеки в Національній поліції України. 2. Запобігання, виявлення, попередження і припинення кримінальних, корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, що готуються або вчинені поліцейськими, державними службовцями та іншими працівниками поліції. 3. Організація і здійснення заходів захисту поліцейських, державних службовців та інших працівників поліції від перешкоджання їм у виконанні службових обов`язків. 
Разом з цим, згідно зі статтею 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють: 1) слідчі підрозділи: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; г) органів Державного бюро розслідувань; 2) підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України; 3) підрозділи детективів органів Бюро економічної безпеки України. Дізнання здійснюють підрозділи дізнання або уповноважені особи інших підрозділів: а) органів Національної поліції; б) органів безпеки; в) органів Бюро економічної безпеки України; г) органів Державного бюро розслідувань; ґ) Національного антикорупційного бюро України. Досудове слідство здійснюють слідчі одноособово або слідчою групою. Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. 
Частиною першою статті 214 КПК України закріплено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач – керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання – керівником органу досудового розслідування. 
Таким чином, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, у тому числі Тернопільське управління Департаменту, не уповноважені приймати рішення щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР. 
Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» та наказу МВС України від 07.11.2018 «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. 
Таким чином, службове розслідування стосовно працівників Тернопільського районного управління поліції уповноважений призначати начальник Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. 
Крім цього, листом від 26.08.2025 № 120526-2025 ГУНП в Тернопільській області поінформувало Тернопільське управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про те, що на підставі наказу ГУНП в Тернопільській області від 14.08.2025 № 2128 «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії» проведено службове розслідування за фактом можливих порушень, що мають ознаки дисциплінарного проступку з боку окремих поліцейських Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області відносно гр. ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 . 
За результатами службового розслідування фактів порушень в діях поліцейських не встановлено. 
Водночас, Головним управлінням Національної поліції в Тернопільській області листом від 26.08.2025 № 120541-2025 поінформовано Позивача про те, що «Керівництвом Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (далі – ГУНП в Тернопільській області) розглянуто Ваше звернення, адресоване до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яке 17.07.2025 надійшло до ГУНП в Тернопільській області та зареєстроване в системі електронного документообігу за № К-10525, з приводу можливого порушення службової дисципліни та законності з боку окремих поліцейських Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. За фактами, викладеними Вами у зверненні, проведено службове розслідування, за результатами якого порушень службової дисципліни в діях окремих поліцейських не встановлено. Додатково роз`яснюємо, що Ви також маєте право звернутись до суду за захистом своїх прав.». Таким чином, Департаментом (Тернопільським правлінням ДВБ НПУ) повно та всебічно розглянуто звернення ОСОБА_1 від 02.07.2025 та вжито всі можливі заходи з дотриманням вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів України, зокрема Закону України «Про звернення громадян».
Тернопільським управлінням ДВБ НПУ було надано повну, обґрунтовану та вмотивовану відповідь на всі порушені у спірній скарзі від 02.07.2025 питання, у зв`язку з чим, відповідь, яку було надано Позивачу від 16.07.2025 № 53423-2025 є правомірною та надана відповідно до чинного законодавства України. 
З огляду на викладене, рішення про скерування звернення Позивача від 02.07.2025 для подальшого розгляду до ГУНП в Тернопільській області було правомірним та таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства України та нормативно-правових актів України, зокрема Закону України «Про звернення громадян». 
На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.
Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.
На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.
Справа розглянута з урахування періоду перебування головуючої судді у основній щорічній плановій відпустці.
Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , 02.07.2025 року звернулася до Державного бюро розслідувань (Територіальне управління ДБР, розташоване у місті Львові, з дислокацією у місті Тернополі) із повідомленням про грубі порушення вимог Конституція України, Закон України «Про Національну поліцію», а також про можливе зловживання службовими повноваженнями та неправомірні дії працівників Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області. 
Зазначене повідомлення було зареєстровано за №37305вх-25 від 03.07.2025 року. 
Листом керівника Четвертого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові (з дислокацією у місті Тернополі) Віталія Трубки №37305зкп-25/л/12-41 від 07.07.2025 року її звернення було направлено для розгляду та проведення службової перевірки. 
Про результати розгляду звернення було зазначено про необхідність інформування позивача. 
Однак станом на теперішній час належного рішення за результатами розгляду її звернення або належного повідомлення про результати його розгляду вона не отримала. 
З метою захисту своїх прав та законних інтересів 09 квітня 2026 року позивач звернулася до Тернопільського управління Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України із проханням терміново повідомити мене про результати прийнятого рішення. 
До звернення було долучено належним чином засвідчену копію листа №37305зкп-25/л/12-41 від 07.07.2025 року. 
19 квітня 2026 року рекомендованим листом №L460150009287 позивач отримала відповідь начальника Тернопільського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Павла Грабового №31211-2026 від 17.04.2026 року (471460), згідно якого вказана заява чомусь для розгляду та вирішення питання щодо проведення незрозумілого спільного службового розслідування, в частині оцінки дій окремих поліцейських РУП ГУНП в Тернопільській області нібито була скерована керівництву ГУНП в Тернопільській області за №53422-2026 від 16.07.2025, про що нібито її було повідомлено листом від 16.07.2025 вих.53423, що цілком не відповідає дійсності. 
На переконання позивача, зазначена відповідь не містить належного вирішення порушених у зверненні питань, не містить мотивованого рішення та не свідчить про повний і всебічний розгляд її звернення від 02.07.2025 року. 
Таким чином, звернення про можливі порушення законодавства та неправомірні дії працівників поліції фактично не було розглянуте по суті, її звернення фактично не розглянуто та не має ніякого рішення за результатами його розгляду. 
Надана відповідь №31211-2026 від 17.04.2026 не є результатом належного розгляду, а лише підтверджує триваючу бездіяльність органу щодо вирішення порушених нею питань. 
Позивач вважає, що звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання та вжиті необхідні заходи і заявнику дані вичерпні відповіді, така моя правова позиція повністю підтверджується у пункті 32 постанови ВС від 31.07.2020 у справі № 826/3849/16. 
Чинним законодавством закріплено прямий обов`язок органів державної влади, їх керівників, у межах своїх повноважень об`єктивно, всебічно і вчасно розглядати заяви (клопотання) та скарги громадян, перевіряти викладені у них факти і надавати на них належні та обґрунтовані відповіді, що однозначно відображено та підтверджено правовою позицією у пункті 26 постанови ВС від 17.09.2020 справа № 802/2001/16-а. 
Позивач вважає, що саме по собі надання будь-якої відповіді на вказане її звернення не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку зі сторони відповідача, позаяк, окрім своєчасності надання відповіді, не менш істотним є її належне обґрунтування та вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення та на підставі його ґрунтовного і всебічного вивчення. 
Надана відповідь носить виключно поверхневий пізнавальний характер. Фактично, відповідач, обмежився лише буквальним цитуванням окремих нормативно правових актів, проте, не навів їх зв`язку зі змістом звернення, не аргументував застосування цих норм у контексті обставин, указаних у зверненні, не надав відповіді на поставлені питання і жодним чином не вирішив порушені проблеми, що не може визнаватися обґрунтованим і правомірним, правову позицію позивача підтверджено у постанові ВС від 19.11.2019 справи № 813/1761/16.
Не погодившись із протиправною бездіяльністю відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом. 
Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Як слідує зі змісту позовної заяви, порушення своїх прав позивач пов`язує з бездіяльністю відповідачів щодо розгляду поданої нею звернення в порядку Закону України «Про звернення громадян».
Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР. (далі – Закон №393/96-ВР)
Згідно частини першої статті 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 3 Закону №393/96-ВР передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. (частина перша статті 5 Закону №393/96-ВР).
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). (частина шоста статті 5 Закону №393/96-ВР).
Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. (частина перша статті 7 Закону №393/96-ВР).
Згідно частини першої статті 16 Закону №393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Статтею 18 Закону №393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.
Статтею 19 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.
Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. (частина перша статті 20 Закону №393/96-ВР).
Порядок розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.11.2017 № 930 (далі – Порядок №930).
Розгляд звернень громадян, оформлення результатів розгляду звернень та надання відповідей заявникам врегульовано розділом IV Порядку №930.
Згідно пункту 1 розділу IV Порядку №930 керівники органів (підрозділів) поліції та їх заступники під час розгляду звернень громадян вивчають суть порушених у них питань, у разі потреби вимагають у виконавців матеріали попередніх перевірок за цими зверненнями, направляють працівників органів (підрозділів) поліції на місця для перевірки викладених у зверненнях фактів та вживають інших заходів для об`єктивного вирішення порушених авторами звернень питань.
Безпосередні виконавці під час здійснення перевірок за зверненнями громадян у разі необхідності та за наявності можливості спілкуються з їхніми авторами, з`ясовують усі порушені питання, уживають заходів щодо захисту конституційних прав громадян у межах компетенції відповідно до законодавства України. (пункт 2 розділу IV Порядку №930)
Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне виконання прийнятого рішення відповідно до законодавства України, у разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів щодо поновлення порушених прав громадян. (пункт 3 розділу IV Порядку №930)
Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів (підрозділів) поліції, має права, визначені статтею 18 Закону України «Про звернення громадян». (пункт 4 розділу IV Порядку №930)
Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, ужито необхідних заходів і заявникам надано ґрунтовні та вичерпні відповіді. (пункт 5 розділу IV Порядку №930)
Розділом V вказаного Порядку врегульовано особливості розгляду скарг громадян.
Так, згідно пункту 1 розділу V Порядку №930 скарга на дії чи рішення органу (підрозділу) поліції або їх посадових осіб подається в порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до законодавства України, у разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Розгляд скарг громадян на дії (бездіяльність) працівників органів (підрозділів) поліції здійснюється в порядку, передбаченому цим Порядком.
За кожною скаргою громадян на наявність порушень чи недоліків у роботі органів (підрозділів) поліції або на дії (бездіяльність) поліцейських проводиться ретельна перевірка органом чи підрозділом поліції, до якого звернувся зі скаргою громадянин, або тим органом (підрозділом) поліції, якому доручено проведення відповідної перевірки керівництвом Національної поліції України. (пункт 2 розділу V Порядку №930)
За результатами перевірки виконавець складає і подає на розгляд керівнику органу (підрозділу) поліції або його заступникам рапорт (доповідну записку), в якому (якій) зазначає чи підтвердилися наведені відомості (факти) та яких заходів вжито для усунення виявлених порушень або недоліків. Громадянину за наслідками розгляду скарги надається письмова відповідь. (пункт 3 розділу V Порядку №930)
Згідно пункту 4 розділу V Порядку №930 рішення за розглядом скарги громадянина приймає керівник органу (підрозділу) поліції (або його заступник), у провадженні якого знаходиться скарга.
Системний аналіз наведених вище положень законодавства свідчить про те, що законодавцем унормовано порядок та умови реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення до органів державної влади з відповідними заявами, клопотаннями та скаргами.
При цьому, порядок та умови розгляду скарг громадян України на дії чи рішення органу (підрозділу) поліції або їх посадових осіб конкретизовано у Порядку №930, яким крім загальних вимог, зазначених у Законі №393/96-ВР, передбачено обов`язок розгляду таких скарг із проведенням ретельної перевірки зазначених скаржником відомостей, а також оформлення матеріалів зі складанням рапорту (доповідної записки), у яких зазначаються результати перевірки та встановлені за її наслідками обставини.
Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 , 02.07.2025 року звернулася до Державного бюро розслідувань (Територіальне управління ДБР, розташоване у місті Львові, з дислокацією у місті Тернополі) із повідомленням про грубі порушення вимог Конституція України, Закон України «Про Національну поліцію», а також про можливе зловживання службовими повноваженнями та неправомірні дії працівників Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області. Зазначене повідомлення було зареєстровано за №37305вх-25 від 03.07.2025 року.
Відтак, твердження позивача про допущення відповідачем протиправної бездіяльності внаслідок нерозгляду поданої ним скарги та ненадання відповіді спростовано встановленими судом обставинами та наявними в матеріалах справи доказами, а відтак відсутні підстави вважати права позивача в цій частині порушеними.
Разом з тим, суд зазначає, що згідно наведених вище положень пункту 3 розділу IV Порядку №930 рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на законодавстві України.
Мотивованість рішення полягає у наявності у його тексті за змістом посилання на нормативно – правові акти та конкретні норми чинного законодавства, на підставі яких воно ухвалено; детальний аналіз відомостей (обставин, аргументів та документів), що стали підставою звернення; зазначення причинно-наслідкового зв`язку між встановленими за наслідками перевірки обставинами та прийнятим кінцевим рішенням.
Натомість, лист від 17.04.2026 №31211-2026, яким надано відповідь позивачу за результатами розгляду його скарги, не містить належного вирішення порушених у зверненні питань, не містить мотивованого рішення та не свідчить про повний і всебічний розгляд звернення позивача від 02.07.2025 року. 
Таким чином, звернення про можливі порушення законодавства та неправомірні дії працівників поліції фактично не було розглянуте по суті, її звернення фактично не розглянуто та не має ніякого рішення за результатами його розгляду. 
Надана відповідь №31211-2026 від 17.04.2026 не є результатом належного розгляду, а лише підтверджує триваючі протиправні дії органу щодо вирішення порушених нею питань.
При цьому, суд наголошує, що надання правової оцінки діям чи бездіяльності підлеглих працівників поліції, визначення наявності в їхніх діях ознак дисциплінарного проступку, адміністративного чи іншого виду правопорушення, а також прийняття рішень про призначення службового розслідування чи застосування дисциплінарних стягнень є виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями) керівника органу Національної поліції.
Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частинами 1, 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).
Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1331.20 грн. згідно квитанції від 24.04.2026.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо належного, повного та об`єктивного розгляду звернення ОСОБА_1 від 02.07.2025 року, зареєстрованого за №37305вх-25 від 03.07.2025 року.
Зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України належно розглянути звернення ОСОБА_1 від 02.07.2025 року, зареєстроване за №37305вх-25 від 03.07.2025 року, та прийняти за результатами його розгляду вмотивоване рішення у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про адміністративну процедуру».
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України сплачений судовий збір в розмірі 1331 грн (одна тисяча триста тридцять одна) 20 копійок. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 20 липня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Богомольця Академіка, 10,м. Київ,01024 код ЄДРПОУ/РНОКПП 40116086). 
- Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові (місцезнаходження/місце проживання: вул. Кривоноса, 6,м. Львів,Львівський р-н, Львівська обл.,79008 код ЄДРПОУ 42334907). 

Головуючий суддя Подлісна І.М.