ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року Чернігів Справа № 620/7885/26

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області (далі – відповідач 1), Державної казначейської служби України (далі – відповідач 2), в якому просить:
Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області щодо невиконання, протягом тривалого часу, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2021 року у справі №620/10932/21.
Зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2026 року № 620/10932/21 шляхом перерахування на мою користь195072,55 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що бездіяльність ДКС України, Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області щодо невиконання протягом тривалого часу рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2021 року у справі №620/10932/21 є протиправною.
Державна казначейська служба України у відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що орган Казначейства встановив, що в ГУ ДКСУ у Чернігівській області відсутні відкриті рахунки на ім`я ГУПФУ в Чернігівській області, на яких можуть бути обліковуватись кошти безпосередньо цього органу, і з яких можна здійснити безспірне списання коштів на виконання виконавчого листа від 03.04.2026 у справі № 620/10932/21. Зазначений факт об`єктивно унеможливив реалізацію ГУ ДКСУ у Чернігівській області приписів пунктів 25, 28,29 Порядку № 845 в частині безспірного списання коштів безпосередньо з рахунка боржника.
У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позову та вказує, що згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів. 8 квітня 2026 року позивач звернувся до відповідача - Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області із заявою та виконавчим документом. Отже, граничний строк виконання рішення закінчився 8 липня 2026 року. Станом на день подання відзиву судове рішення залишається невиконаним, що свідчить про наявність триваючої протиправної бездіяльності державного органу.
Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області у відзиві на позовну заяву вказує, що виконання виконавчого листа від 03.04.2026 по справі № 620/10932/21 здійснюється Державною казначейською службою України (центральний рівень), а не Головним управлінням (територіальним органом).
У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позову з підстав аналогічних, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.
У запереченнях Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області вказує на безпідставність доводів позивача та просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 16.09.2026 у задоволенні клопотання представників Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області та Державної казначейської служби України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 7 жовтня 2021 року у справі №620/10932/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки від 20.07.2021 № ФЧ32960 про розмір грошового забезпечення, складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки від 20.07.2021 № ФЧ32960 про розмір грошового забезпечення, складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. 
На виконання рішення суду до виплати на користь позивача підлягає сума пенсійних виплат в розмірі 195737,60 грн та обов`язок щодо виплати покладається на Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Ухвалою суду від 10.03.2026 у справі №620/10932/21 встановлено спосіб і порядок виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.10.2021 по справі № 620/10932/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість по пенсії в сумі 195072,55 грн.
03.04.2026 Чернігівській окружний адміністративний суд видав виконавчий лист № 620/10932/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість по пенсії в сумі 195072,55 грн.
8 квітня 2026 року позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області із заявою про виконання судового рішення та виконавчим листом від 03.04.2026.
ГУ ДКСУ у Чернігівській області звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області із листом від 09.04.2026 № 04-17-06/2697 «Щодо вжиття заходів щодо виконання судового рішення», в якому повідомило про надходження виконавчого листа від 03.04.2026 по справі № 620/10932/21 та просило вжити заходи щодо погашення заборгованості, встановленої вищезазначеним судовим рішенням та надати інформацію про виконання рішення суду у даній справі.
Листом від 21.04.2026 № 2500-0505-5/29239 ГУ ПФУ у Чернігівській області повідомив ГУ ДКСУ у Чернігівській області про проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 в межах покладених судовим рішенням включення заборгованості за виконавчим листом до переліку одержувачів виплат на виконання судових рішень та зазначив, що виплата нарахованих коштів не проводилася.
На звернення позивача ГУ ДКСУ у Чернігівській області листом від 06.05.2026 №04-17-10/3450 повідомило, що у зв`язку з неможливістю стягнення коштів з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з підстав відсутності у боржника відкритих рахунків в органах Казначейства та відповідних бюджетних призначень, відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону та п. 47 Порядку, вказаний виконавчий лист внесено до реєстру рішень суду, виконання яких гарантовано державою, за датою надходження заяви (08.04.2026) за І чергою погашення заборгованості для подальшого виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 „Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою”. Безспірне списання коштів за даними рішеннями суду здійснюється Державною казначейською службою України (центральний рівень). За наявності бюджетних асигнувань на погашення заборгованості за рішеннями суду, після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 по справі №620/10932/21, в порядку черговості, встановленої Законом, Казначейство України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача.
Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо виконання рішення суду протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Частиною другою, четвертою статті 3 Закону № 4901-VI обумовлено, що стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 845 безспірне списання - це операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Згідно з пунктами 47, 48 Порядку № 845 безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих:
1) органом Казначейства:
документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником;
інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника;
2) керівником органу державної виконавчої служби зазначених у пункті 7 цього Порядку документів та відомостей.
Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
У разі відсутності таких документів та відомостей, якщо боржником є державні підприємство, установа, організація або юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, перерахування коштів здійснюється на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Суд зазначає, що на територіальні органи Державної казначейської служби України покладено обов`язок виконати рішення суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а у разі неможливості виконання рішення суду протягом двох місяців, обов`язок виконати таке рішення має Державна казначейська служба України у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей шляхом безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень у порядку черговості надходження виконавчих документів.
Також аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що встановлений частиною четвертою статті 3 Закону № 4901-VI строк перерахування коштів стягувачу є імперативним, а його недодержання є порушенням гарантій держави щодо виконання судових рішень. У будь-якому разі, черговість здійснення перерахування коштів стягувачу за рішенням суду повинна узгоджуватися з такими приписами закону й рішення судів можуть виконуватися за чергою, однак у тримісячний строк.
Такий висновок наведений у постановах Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 160/6770/19, від 21.02.2023 у справі № 500/5748/21 та від 29.05.2025 у справі 580/3002/23.
Матеріали справи свідчать, що 8 квітня 2026 року позивач звернувся до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області із заявою про виконання судового рішення у справі №620/10932/21 та виконавчим листом від 03.04.2026.
Проте, на звернення позивача ГУ ДКСУ у Чернігівській області листом від 06.05.2026 №04-17-10/3450 повідомило, що у зв`язку з неможливістю стягнення коштів з рахунків Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з підстав відсутності у боржника відкритих рахунків в органах Казначейства та відповідних бюджетних призначень, відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону та п. 47 Порядку, вказаний виконавчий лист внесено до реєстру рішень суду, виконання яких гарантовано державою, за датою надходження заяви (08.04.2026) за І чергою погашення заборгованості для подальшого виконання за бюджетною програмою КПКВК 3504040 „Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою”. Безспірне списання коштів за даними рішеннями суду здійснюється Державною казначейською службою України (центральний рівень). За наявності бюджетних асигнувань на погашення заборгованості за рішеннями суду, після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 по справі №620/10932/21, в порядку черговості, встановленої Законом, Казначейство України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача.
Отже, позивач у порядку, передбаченому Законом № 4901-VI, звернувся до відповідача 1 із заявою про виконання рішення суду, яке набрало законної сили, натомість відповідач 2 рішення не виконав, повідомивши про неможливість його виконання з підстав відсутності бюджетного фінансування.
Враховуючи вказані норми, суд вважає, що тримісячний строк, визначений частиною четвертою статті 3 Закону № 4901-VI та пунктом 48 Порядку № 845, для перерахування коштів позивачеві, був порушений Державною казначейською службою України.
Зі змісту пункту 49 Порядку №845 випливає, що у разі необхідності у додаткових коштах понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає до Міністерства фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України протягом 10 днів з дня надходження відповідних виконавчих документів для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету.
Приписи цього пункту вимагають направлення до Міністерства фінансів України пропозицій щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України після надходження кожного виконавчого документа від кожного стягувача, а тому належним доказом виконання зазначених приписів може бути лише відповідне звернення до Міністерства фінансів України, направлене із дотримання строку, встановленого Порядком №845.
Аналогічний висновок щодо тлумачення частини четвертої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», абзацу другого пункту 48 Порядку №845 викладений у постановах Верховного Суду від 21.09.2018 у справі № 826/7371/15, від 04.09.2020 у справі № 640/5757/19, від 29.04.2021 у справі №826/13511/17, від 21.02.2023 у справі № 500/5748/21 і підстави для відступу від нього відсутні.
Посилання Державної казначейської служби України щодо неодноразового звернення до Міністерства фінансів України з листами про збільшення бюджетних призначень за КПКВК 3504040 є хибними. Адже листи, адресовані з цього приводу Міністерству фінансів України, не є належними доказами своєчасного, протягом 10-денного терміну з дня надходження виконавчого документа на ім`я позивача, надання Казначейством пропозицій Мінфіну щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Суд зазначає, що відповідачами не надано доказів надсилання до Міністерства фінансів України пропозицій щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України» протягом одного місяця з дня надходження виконавчого документу у справі № 620/10932/21, у зв`язку з неможливістю здійснення безспірного списання коштів через їх недостатність.
Отже, відповідачем не доведено дотримання пункту 49 Порядку № 845, а саме подання у 10-ти денний строк з дня надходження виконавчого документа Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17 липня 1997 року є частиною національного законодавства.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якою висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в пункті 66 рішення у справі «Immobiliare Saffi проти Італії», заява №22774/93, зазначено, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Порушення цього правила буде свідчити про порушенням права па справедливий суд.
Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: «Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід`ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод, зобов`язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)» (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: «Гасан і Чеус проти Болгарії» від 26 жовтня 2000 року).
Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року в справі «Комнацький проти України» визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вилинути на права заявника, гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судовою розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.
Також в рішенні Європейського суду з прав людини «Гордєєви і Гурбик проти України» від 17 січня 2006 року зазначено, що державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду.
Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Тобто строк, визначений пунктом 48 Порядку № 845 для перерахування коштів стягувачу був порушений ДКС України. За таких обставин, тривала бездіяльність Державної казначейської служби України носить протиправний характер.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Державної казначейської служби України здійснити виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 3 квітня 2026 року № 620/10932/21 шляхом перерахування на користь позивача 195072,55 грн, то суд звертає увагу на таке.
Відповідач на підставі закону має обов`язок здійснити виконання виконавчого листа Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 по справі № 620/10932/21.
Тому додаткове накладення на відповідача подібного обов`язку на підставі рішення суду, як про це просить позивач, є необґрунтованим.
Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково шляхом визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо не виконання виконавчого листа, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом від 03.04.2026 року № 620/10932/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість по пенсії в сумі 195072,55 грн у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей, відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не виконання виконавчого листа, виданого Чернігівським окружним адміністративним судом від 03.04.2026 року № 620/10932/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 невиплачену заборгованість по пенсії в сумі 195072,55 грн у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей, відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».
У задоволенні решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач: Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області (вул. Реміснича, 27, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ 37972475 ).
Відповідач: Державна казначейська служби України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, Код ЄДРПОУ 37567646).

Повне судове рішення складено 16.09.2026.
Суддя Олена ЛУКАШОВА