Справа № 577/2650/26
Провадження № 2-а/577/52/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

08 липня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області 

в складі:
головуючого-судді Гетьмана В.В.,
при секретарі Лиховоз Л.І.,
представника позивача Чешковського В.А., 
представника відповідача Фещенко І.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Конотопа адміністративну справу за позовом представника позивача Чешковського Володимира Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Південно-Східної митниці Державної митної служби України про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення,-
В С Т А Н О В И В :
Представник ОСОБА_2 звернувся до суду із даним адміністративним позовом про скасування постанов в.о. начальника Південно-Східної митниці ДМС України Козесона А. про порушення митних правил №№0032/UA110000/2026, 0034/UA110000/2026, 0035/UA110000/2026, 0036/UA110000/2026, 0037/UA110000/2026, 0038/UA110000/2026, 0039/UA110000/2026, 0040/UA110000/2026, 0041/UA110000/2026, 0042/UA110000/2026, 0043/UA110000/2026, 0044/UA110000/2026 від 06.05.2026 р. про притягнення його за ст.470 ч.ч.2-4 МК України. Вимоги обґрунтувує тим, що на підставі вказаних постанов у справах про адміністративні правопорушення за ст.470 ч.ч.2-4 МК України, ст.36 ч.2 КУпАП позивача було притягнуто до адмінвідповідальності та накладено штрафи в загальному розмірі 173400 грн. За версією вказаних документів ОСОБА_1 , як начальник служби роботи станцій регіональної філії “ПЗЗ” АТ “Українська залізниця”, допустив перевищення встановленого ст.95 МК України строку доставки до митного органу товару, який переміщувався у залізничних вагонах. Не згоден з ними, оскільки відповідачем невірно визначено особу, яка винна у порушенні митних правил; проігноровано форс-мажорні обставини, які мали місце під час перевезення вантажу, що перебував під митним контролем; неправильно кваліфіковано вчинене правопорушення, що і змусило звернутись з позовом до суду.
Представник позивача Чешковський В.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, фактично пославшись на вищевикладені обставини. 
Представник відповідача Фещенко І.С. заявленим вимогам заперечує. 
Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Судом встановлено, що постановами в.о. начальника Південно-Східної митниці Козесона А.В. №№0032/UA110000/2026, 0034/UA110000/2026, 0035/UA110000/2026, 0036/UA110000/2026, 0037/UA110000/2026, 0038/UA110000/2026, 0039/UA110000/2026, 0040/UA110000/2026, 0041/UA110000/2026, 0042/UA110000/2026, 0043/UA110000/2026, 0044/UA110000/2026 від 06.05.2026 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.470 ч.ч.2-4 МК України, ст.36 ч.2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафів в загальному розмірі 173400 грн., оскільки останній, як начальник служби роботи станцій регіональної філії “ПЗЗ” АТ “Українська залізниця”, перевищив встановлений ст.95 МК України строк доставки товарів, що перебувають під митним контролем, до Південно-Східної митниці (т.1 а.с. 11-46, 138-173).
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту ст.9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень до митного органу призначення в Україні залежно від виду транспорту, якщо інше не передбачено цією статтею:
1) для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб);
2) для залізничного транспорту - 28 діб;
3) для авіаційного транспорту - 5 діб;
4) для морського та річкового транспорту - 20 діб;
5) для трубопровідного транспорту - 31 доба;
6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) - 90 діб.
До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:
1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;
2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення);
3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування митного органу, який контролює переміщення цих товарів);
4) час, протягом якого товари, транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим транзиту, не можуть бути своєчасно доставлені до митного органу призначення внаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил.
Під час поміщення товарів у митний режим транзиту на умовах Конвенції про процедуру спільного транзиту строки транзитних перевезень встановлюються митним органом країни відправлення відповідно до положень зазначеної Конвенції.
Строки транзитних перевезень, встановлені митними органами країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту, є незмінними.
Згідно ст.470 ч.ч.1-4 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення в Україні (а при переміщенні в межах зони діяльності однієї митниці - від одного підрозділу цієї митниці до іншого), митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби не більше ніж на одну добу - тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення більше ніж на десять діб, але не більше ніж на двадцять діб, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих документів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
П.37 ст.4 МК України визначено, що перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України, зокрема:
для змішаного (комбінованого) перевезення - особа, яка використовує (експлуатує) транспортний засіб, що безпосередньо приводить у рух або перевозить розміщені на ньому інші транспортні засоби як активний транспортний засіб;
для морського чи повітряного перевезення за договором чартеру (фрахтування) судна - особа, яка укладає договір і видає авіаційну вантажну накладну (Air Waybill) або коносамент (Bill of Lading) з метою безпосереднього перевезення товарів.
Ст.219 МК України, на яку у оскаржуваних постановах посилається відповідач, передбачено, що залізниця несе передбачену цим Кодексом та іншими законодавчими актами України відповідальність за втрату чи неналежну доставку товарів, що перебувають під митним контролем, до митного органу призначення.
В той же час, на переконання суду, у даному випадку мала місце несвоєчасна доставка товару, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення, що не є тотожнім визначеному законодавцем поняттю “неналежна доставка товарів” (перевезення вантажу в інший пункт призначення, тощо).
Також, не заслуговують на увагу суду посилання представника відповідача, як підставу притягнення до адміністративної відповідальності позивача, на п.5 Порядку взаємодії посадових осіб митних органів, які здійснюють митні формальності з товарами, що переміщуються залізничними транспортними засобами, і працівників залізниць України. Відповідно до якого залізниця (перевізник вантажу залізничним транспортом) в особі начальника дирекції залізничних перевезень забезпечує контроль за недопущенням втрати або видачі без дозволу митного органу товарів (вантажів), що перебувають під митним контролем. Однак, у даному випадку мало місце несвоєчасне доставлення вантажу, а не його втрата або видача без дозволу митного органу.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Останнім не надано належних та достатніх доказів на спростування відповідних доводів позивача.
Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 р. у справі № 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. 
Отже, суд приходить до висновку, що всупереч вимогам ч. 2 ст.79 КАС України, відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.2-4 ст. 470 МК України.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Ст.7 КупАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. 
Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. 
Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. 
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. 
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи викладене, оскільки доводи позивача не спростовані відповідачем, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог останнього.
За змістом ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.139 КАС України установлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 6389,76 грн., який підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 9, 72, 90, 121, 241-246, 250-251, 286 КАС України, ст.ст. 4, 219, 470 МК України,-
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги задовольнити повністю. 
Постанови №№0032/UA110000/2026, 0034/UA110000/2026, 0035/UA110000/2026, 0036/UA110000/2026, 0037/UA110000/2026, 0038/UA110000/2026, 0039/UA110000/2026, 0040/UA110000/2026, 0041/UA110000/2026, 0042/UA110000/2026, 0043/UA110000/2026, 0044/UA110000/2026 від 06.05.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст.470 ч.ч.2-4 МК України скасувати, а справи закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Південно-Східної митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 6389 (шість тисяч триста вісімдесят дев`ять) грн. 76 коп. понесених судових витрат. 
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Представник позивача Чешковський Володимир Анатолійович, юридична адреса АДРЕСА_2 . 
Відповідач Південно-Східна митниця Державної митної служби України, юридична адреса м.Дніпро, вул.Княгині Ольги, 22, код ЄДРПОУ 43971371.
Представник відповідача Фещенко Ірина Серіївна, юридична адреса м.Дніпро, вул.Княгині Ольги, 22. 
Повний текст рішення виготовлено 09 липня 2026 року. 

Суддя Гетьман В.  В.