ЄУНСС: 453/1216/26
НП: 3/453/457/26

ПОСТАНОВА
іменем України

07 вересня 2026 року місто Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Микитин В.Я., з участю захисника неповнолітньої особи, який притягається до адміністративної відповідальності, – адвоката Крючкова І.М., розглянувши об`єднану в одне провадження справу за матеріалами, кожні з котрих надійшли від Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності 
неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , учня 11-го класу КЗ «Славський академічний ліцей Славської селищної ради Стрийського району Львівської області», встановленими законодавством України пільгами не користується, раніше протягом року до адміністративної відповідальності не притягався, -
за ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення на бланку серії ЕПР 1 № 697133, складеного 19.06.2026 року інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Шрібаком Б.В. відносно неповнолітнього ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, останньому ставиться у провину те, що він 17.06.2026 року о 19:20 год. по вул. М. Устияновича у с-щі. Славсько Стрийського району Львівської області керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом – мотоциклом марки ROTTOR NEMESIS моделі 250, державний номерний знак НОМЕР_2 , без номерного знака, чим порушив вимоги підпункту «в» пункту 2.9. Правил дорожнього руху.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення на бланку серії ЕПР 1 № 697110, складеного 19.06.2026 року інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Шрібаком Б.В. відносно неповнолітнього ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, останньому ставиться у провину те, що він17.06.2026 року о 19:20 год. по вул. М. Устияновича у с-щі. Славсько Стрийського району Львівської області керував належним ОСОБА_2 транспортним засобом – мотоциклом марки ROTTOR NEMESIS моделі 250, державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.1. Правил дорожнього руху.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення на бланку серії ЕПР 1 № 696582, складеного 18.06.2026 року інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим сержантом поліції Пилипівим Н.І. відносно неповнолітнього ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП, останньому ставиться у провину те, що він 18.06.2026 року о 18:45 год. по вул. І. Франка у с-щі. Славсько Стрийського району Львівської області керував транспортним засобом – квадроциклом марки BRP (Bombardier Recreational Products) моделі OUTLANDER, не зареєстрованим у встановленому порядку, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги підпункту «а» пункту 2.1. Правил дорожнього руху.
Усі три матеріали про вчинення адміністративних правопорушень відносно неповнолітнього ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 та за ч. 2 ст. 126 КУпАП надійшли від ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області до Сколівського районного суду Львівської області 25.06.2026 року та 30.06.2026, після чого невідкладно у встановленому порядку були розподілені головуючому – судді Микитину В.Я. із присвоєнням єдиного унікального номера справи 453/1216/26 та номеру провадження 3/453/457/26, єдиного унікального номера справи 453/1217/26 та номеру провадження 3/453/458/26, а також єдиного унікального номера справи 453/1253/26 та номеру провадження 3/453/471/26. 
Оскільки статтею 36 КУпАП визначено можливість накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то постановами судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 26.06.2026 року та від 01.07.2026 року було об`єднано названі справи в одне провадження із присвоєнням об`єднаній справі єдиного унікального номера 453/1216/26 та номеру провадження 3/453/457/26. Призначено об`єднану в одне провадження справу про адміністративні правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 та за ч. 2 ст. 126 КУпАП до розгляду у залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області за адресою: вул. Д. Галицького, 8, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, на 11.08.2026 року о 09:15 год., після чого у судовому розгляді було оголошено перерву до 07.09.2026 року о 12:15 год. у зв`язку із задоволенням відповідного клопотання неповнолітнього ОСОБА_1 та його законної представниці Семінець Г.Ю., а також за клопотанням захисника неповнолітнього ОСОБА_1 – адвоката Крючкова І.М. про ознайомлення з матеріалами справи. 
Неповнолітній ОСОБА_1 , будучи двічі належно та завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, з`явився в перше з двох призначених судових засідань, після роз`яснення йому прав та обов`язків, визначених у ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, обставини, котрі викладені у складених відносно нього протоколах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 та за ч. 2 ст. 126 КУпАП, заперечив. Надав пояснення, згідно з котрими він ані 17.06.2026 року о 19:20 год. по вул. М. Устияновича у с-щі. Славсько Стрийського району Львівської області, ані 18.06.2026 року о 18:45 год. по вул. І. Франка у с-щі. Славсько Стрийського району Львівської області, жодними транспортними засобами не керував, й належні докази щодо його керування відсутні, письмові пояснення у двох з трьох складених протоколів були написані кількома словами під диктовку працівників поліції, а тому, він не вважає себе особою, який вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, просив провадження у цій об`єднаній справі про адміністративні правопорушення закрити. 
ОСОБА_3 , яка є законною представницею неповнолітнього ОСОБА_1 , будучи двічі належно та завчасно повідомленою про місце, дату та час розгляду цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, з`явилася у перше з двох призначених судових засідань, після роз`яснення їй прав та обов`язків, визначених у ст. 63 Конституції України та ст. 270 КУпАП, обставини, котрі викладені у складених відносно її сина протоколах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 та за ч. 2 ст. 126 КУпАП, заперечила з тих же підстав, що й її син, наполягала на закритті провадження у цій об`єднаній справі про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях її сина складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Адвокат Крючков І.М., який у цій об`єднаній в одне провадження справі про адміністративні правопорушення здійснює захист неповнолітнього ОСОБА_1 , будучи присутнім у двох судових засіданнях судових засіданнях, висловив позицію про відсутність в діях його підзахисного складів інкримінованих останньому адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, котру в деталях виклав у своєму клопотанні про закриття провадження, що було зареєстроване в діловодстві Сколівського районного суду Львівської області 07.09.2026 року за вх. № 7367. Так, позиція захисту у цій об`єднаній в одне провадження справі про адміністративні правопорушення зводиться до відсутності доказів на підтвердження фактів керування неповнолітнім ОСОБА_1 в описаній у складених щодо нього протоколах про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 та за ч. 2 ст. 126 КУпАП ситуаціях, так як таких фактів керування у встановленому чинним КУпАП порядку не зафіксовано. З огляду на усе вищевикладене, адвокат Крючков І.М. переконаний, що в діях його підзахисного – неповнолітнього ОСОБА_1 не вбачається будь-якої протиправної та винної поведінки, або ж бездіяльності, за котрі передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 та за ч. 2 ст. 126 КУпАП, а тому, на підставі ст. 247 КУпАП, належить закрити провадження у цій об`єднаній в одне провадження справі про адміністративні правопорушення. 
Суддя, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши позицію захисту в цілому, дослідивши матеріали об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов такого висновку.
Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП). Тобто адміністративне правопорушення – це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, котрі мають значення для правильного вирішення справи. Висновок про наявність чи відсутність у діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин справи в їх сукупності.
У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху».
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, відповідно до підпункту «а» пункту 2.1. Правил дорожнього руху, порушення котрого ставиться у провину неповнолітньому ОСОБА_1 , водій транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Відповідно до підпункту «в» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, порушення котрого також ставиться у провину неповнолітньому ОСОБА_1 , водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, встановлена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, встановлена ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Проте, зібрані матеріали цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення не підтверджують у цілому ту обставину, що неповнолітня особа, який притягається до адміністративної відповідальності, у вказаній дорожній обстановці, не дотримався вимоги підпункту «а» пункту 2.1. та підпункту «в» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, тобто будучи учасником дорожнього руху (водієм транспортного засобу), керував ним без номерного знака, як і не мав при цьому права такого керування.
Так, за змістом пунктів 4 та 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 року № 1026, під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Згідно з пунктами 1 і 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції, відеореєстратор може бути встановлений усередині салону службового транспортного засобу та/або зовні для максимальної фіксації навколишньої обстановки та/або внутрішньої частини салону в спосіб, що не заважає огляду водія. Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
Натомість, у пунктах 10 і 11 вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення інспекторами СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Шрібаком Б.В. та старшим сержантом поліції Пилипівим Н.І. зазначаються технічні засоби відеозапису – 861363 та 912620, водночас, вказується, що до вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення додаються відеозаписи. Однак, до матеріалів цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення долучено лише один оптичний носій – DVD-R з одним файлом на ньому, котрий є неналежним до цієї справи по жодному з епізодів та стосується іншого факту й іншого учасника дорожнього руху. 
Таким чином, відсутні відеодокази на підтвердження фактів керування транспортним засобом, а, відтак, можна констатувати відсутність події адміністративних правопорушень через призму ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Слід також зазначити, що відсутність самої події адміністративного правопорушення – це діяльність особи, яка не є такою, що могла б розцінюватися як правопорушення. Склад правопорушення – це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Щодо фіксації факту керування неповнолітнім ОСОБА_1 транспортним засобом, то належить додатково вказати, що на сьогодні Закон України «Про дорожній рух», який у цьому випадку є основоположним нормативно-правовим актом, згадує лише про водіїв. Згідно з дефініціями, визначеними Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року за № 1306 «Про правила дорожнього руху», водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. 
Поряд з цим, під час судового розгляду цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення знайшла своє підтвердження та викладена стороною захисту обставина, що відсутні належні докази на підтвердження фактів керування неповнолітнім ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом, що, поза розумним сумнівом, може свідчити про відсутність події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП. Натомість, долучені до вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення інспекторами СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Шрібаком Б.В. та старшим сержантом поліції Пилипівим Н.І. кілька рапортів не свідчать про подію і склад адміністративних правопорушень та не вважаються доказами у розумінні положень чинного КУпАП.
Іншими словами, у матеріалах цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, на підтвердження викладених у вищевказаних протоколах про адміністративні правопорушення обставин, містяться лише долучені інспекторами СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області капітаном поліції Шрібаком Б.В. та старшим сержантом поліції Пилипівим Н.І. кілька рапортів, й більш нічого. 
Підсумовуючи вищевикладене, суддя вважає, що працівники поліції у першу чергу не довели, що неповнолітній ОСОБА_1 у наведеній вище обстановці був учасником дорожнього руху, зокрема водієм транспортного засобу, а висновок працівників поліції про наявність у діях неповнолітнього ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, й оформлення відносно нього даних матеріалів справи, є передчасним, необґрунтованим та таким, що не підтверджений належними засобами доказування. 
Відтак, суддя, при встановлених у судовому засіданні усіх обставинах цієї об`єднаної в одне провадження справи про адміністративні правопорушення, у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що направлені до Сколівського районного суду Львівської області матеріали відносно неповнолітнього ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 та за ч. 2 ст. 126 КУпАП, й їх аргументація, в цілому не підтверджують події зазначених адміністративних правопорушень, являються сумнівними. 
Своєю чергою, наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», про котрий наголошує Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), заява № 5310/71, та котрий застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту», на чому, власне, наголошується Європейським Судом з прав людини у його рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», заява № 39598/03. Також, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, що сформульовані у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, з відсиланням на рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), заява № 25657/94 від 10 липня 2001 року, згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».
Крім того, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.02.2019 року № 1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип indubioproreo, згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Згідно з пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
У справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (Paul and Audrey Edwards v. the United · Kingdom), рішення від 27 жовтня 2004 року, заява № 46477/99, Європейський Суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» (Barbera, Messegue and Jabardo v. Spain), рішення від 06 грудня 1998 року, заява № 10590/83, Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
То ж суддя, враховуючи усе вищезазначене, у відповідності до положень статей 251-252 КУпАП, з урахуванням також положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин цієї об`єднаної справи в їх сукупності, вважає, що відсутні подія і склади інкримінованих неповнолітньому ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто керування особою транспортним засобом без номерного знака та керування особою, який не має права керування транспортними засобами, а, отже, є підстави для застосування наслідків цього, визначених пунктом 1 ст. 247 КУпАП, без необхідності повернення вищевказаних протоколів про адміністративні правопорушення для належного оформлення.
Так, згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за умови відсутності події і складу адміністративного правопорушення, з огляду на що, слід винести передбачену пунктом 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП постанову про закриття розпочатого провадження у цій об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю події і складів адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121-3 та ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Своєю чергою, суддя враховує, що пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ст. 40-1 КУпАП визначено, що судовий збір стягується лише у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, виходячи з норм ч. 2 ст. 284 та ст. 247 КУпАП, не вбачає підстав для стягнення з неповнолітнього ОСОБА_1 судового збору.
Керуючись статтями 8-9, 36, 40-1, 121, 126, 221, 245, 247, 251-252, 266, 268, 276, 279-280, 283-285 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в об`єднаній справі про адміністративні правопорушення відносно неповнолітнього ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 та за ч. 2 ст. 126 КУпАП, - закрити у зв`язку з відсутністю події і складів зазначених адміністративних правопорушень.
Копію постанови протягом трьох днів вручити під розписку або вислати неповнолітній особі, щодо якого її винесено , та/чи його законній представниці, про що зробити відповідну відмітку у справі.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу. 
Постанова набирає законної сили з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження – з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу, за наслідками розгляду справи по суті.

Суддя Володимир МИКИТИН