ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/2002/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому спрощеному позовному проваджені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті «УКРТРАНСБЕЗПЕКА» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті «УКРТРАНСБЕЗПЕКА», яким просить:

- Визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 17 березня 2026 року за № ОПШ 018814 про накладення на ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 адміністративно-господарського штрафу на суму 17000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує наступним. Постановою Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 17 березня 2026 року за №ОПШ 018814 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт” за порушення вимог ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». 
Прийняттю постанови перебувало складення 03.02.2026р. працівниками Укртрансбезпеки акту №ЕАР №010802, в якому зафіксовано порушення ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт”: на момент перевірки відсутня товаро-транспортна накладна, ст.9 ЗУ «Про обов`язкове страхування власників транспортних засобів» та на момент перевірки відсутня індивідуальна контрольна книжка водія.
Відповідно до ч.4 ст.60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» при вчиненні однією особою двох або більше правопорушень адміністративно-господарський штраф накладається за кожне правопорушення окремо. З акту вбачається що перевізник допустив три порушення а саме не надав товаро-транспортну накладну, не мав полісу страхування та не мав індивідуальної картки водія. Разом з тим не можливо визначити за яке саме порушення накладено адміністративно-господарську санкцію. Так у водія Ковальчука який виконував рейс в м. Тячів були наявні товаро-транспортна накладна та видаткова накладна на товар.
Дійсно на транспортний засіб не було пред`явлено полісу страхування ТЗ який закінчився 01.02.2026 р.
Що стосується індивідуальної картки водія, то питання робочого часу врегульовано ст. 18 ЗУ “Про автомобільний транспорт”, а також відповідно до якої з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. 
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством. Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлюються Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі - Положення № 340). Згідно з пунктом 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються па автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ). 
Відповідно до пункту 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3.5 тонн повинен бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Згідно з пунктом 6.3 Положення №340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв. Аналіз пунктів 6.1. та 6.3. дає підстави для висновку що водій який керує транспортним засобом який зобов`заний мати тахограф за його відсутності повинен мати індивідуальну картку водія. 
Разом з тим ст. 39 і 48 Закону № визначає за відсутність яких документів орган державного нагляду вправі застосувати адміністративно господарські санкції передбачені абз 3 ст. 60 ЗУ “Про автомобільний транспорт” до таких не відноситься відсутність індивідуальної контрольної картки. Як видно з технічного паспорта на авто зазначений транспортний засіб має масу що не перевищує 3500 тонн отже не передбачено обов`язкового встановлення тахографа.
Позивач зазначає, що відповідачем невірно застосовано відповідні норми чинного законодавства, без з`ясування та врахування істотних обставин, що призвело до винесення протиправної Постанови, а права та інтереси Позивача підлягають захисту в судовому порядку.

31 березня 2026 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження та зобов`язано відповідача надати суду в термін 7 днів всі матеріали, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову , а також запропоновано відповідачам надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

20 квітня 2026 року від представника відповідача Білової О.В. надійшла заява на виконання ухвали суду у додатках.

21 квітня 2026 року від представника відповідача Білової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено наступне.
Частиною 2 п.11 цих Правил зазначено, що товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. 
Наявні в матеріалах справи накладна №1835 від 03.02.2026 року не містять необхідні елементи визначені формою додатку 7 Правил, а є розрахунковим документом на товар від постачальника покупцю. 
Отже, відсутність товарно-транспортної накладної вже формує в діях перевізника-ФОП ОСОБА_1 ознаки адміністративно-господарського правопорушення, визначеного як відсутність документів визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки перед посадовою особою органу постає задача визначити хто саме є перевізником. 
Також, в матеріалах справи міститься копія страхового полісу ЕР 224372695 із строком дії до 28.10.2025 року. На момент проведення перевірки, 03.02.2026 був нечинним. Із запиту до порталу МТСБУ (Моторно-транспортне бюро України) була встановлена відсутність полісу до транспортного засобу НОМЕР_2 .
Відсутність чинного страхового полісу (договору обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності) містить склад правопорушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Додатково вказує, що згідно пп. а), б), ґ) 2.1. Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р в чинній редакції, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: 
-посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
-реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон) 
-чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат «Зелена картка» (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка».
З урахуванням п.2.2. Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. 
Твердження представника позивача викладених у позовній заяві про те, що ФОП ОСОБА_1 не надавав послуг з перевезення вантажів, а також не є учасником правовідносин також не знаходить свого підтвердження з урахуванням вищевикладених обставин. 
Заперечення представника позивача про відсутність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій оскільки ОСОБА_1 не надавав таких послуг не підкріплено жодним належним, допустимим та достовірним доказом та базується тільки на відхиленні такого факту.
У зв`язку з вищевикладеним, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

22 квітня 2026 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду зупинено дію постанови від 17 березня 2026 року за № ОПШ 018814 про накладення на ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 адміністративно-господарського штрафу на суму 17 000 грн. до набрання судовим рішенням в справі №260/2002/26 законної сили. Заборонено відповідачу Державній службі України з безпеки на транспорті «УКРТРАНСБЕЗПЕКА» вчиняти дії з примусового виконання постанови постанову від 17 березня 2026 року за № ОПШ 018814 про накладення на ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу на суму 17 000 грн. відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Обставини встановлені судом

03 лютого 2026 року відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Укртрансбезпеки складено Акт №ЕАР010802 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом:
місце перевірки: м. Тячів, проспект Ракоці 115
направлення на рейдову перевірку: від 30.01.2026 року №FHP000367
Провели перевірку транспортного засобу: марка: Mercedes Benz; номерний знак: НОМЕР_2 ; серія і номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_3 ; водій ОСОБА_3 ; документ що посвідчує особу водія: п/в НОМЕР_4 що належить ФОП ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .
Під час перевірки виявлено порушення: ст.48 ЗУ "Про автомобільний транспорт" на момент перевірки відсутня товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж ст.9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - на момент перевірки відсутній договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності п.6.3 наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010 пп.7.1 розділу ІІ наказу Мінрозвитку №703 від 16.04.2025 ст.48 . ЗУ "Про автомобільний транспорт" – на момент перевірки відсутня індивідуальна контрольна книжка водія.
Пояснення водія про причину порушень: ознайомлений.

При перевірці водій ОСОБА_3 надав наступні документи: 
-посвідчення водія НОМЕР_4 ; 
-свідоцтво про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 ; -видаткова накладна №1835 від 03.02.2026; 
-страховий поліс ЕР224372695.

Постановою Управління державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 17 березня 2026 року за №ОПШ 018814 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт” за порушення вимог ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Мотиви та норми права застосовані судом

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Відповідно до абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.
Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - рейдова перевірка) визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджена постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі Порядок №1567).
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №1567 рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.
Згідно з пунктом 5 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
За змістом пунктів 8, 12 цього ж Порядку рейдова перевірка проводиться шляхом зупинення транспортного засобу або без такого зупинення. Водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.
Пункт 13 Порядку №1567 визначає, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки). У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно з додатком 3 або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно з додатком 4.
Матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 16 Порядку №1567).
Згідно з пунктами 17 та 19 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи. Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України Про адміністративну процедуру. У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі. За результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.
Таким чином, Управління, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, уповноважене здійснювати державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, зокрема, шляхом здійснення рейдових перевірок та притягнення до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України Про автомобільний транспорт від 05.04.2001 № 2344-III, відповідно до статті 1 якого автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Аналіз зазначеної норми дає підстави вважати, що перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт перевезення для власних потреб.
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Статтею 34 Закону №2344-III встановлені вимоги до автомобільного перевізника, останній зобов`язаний: виконувати вимоги цього Закону та інших нормативно-правових актів у сфері перевезення пасажирів та/або вантажів; використовувати на маршруті транспортні засоби, пристосовані для перевезення пасажирів, у тому числі для перевезення пасажирів у кріслах колісних, пасажирів з порушенням зору або слуху, у кількості, визначеній замовником перевезень; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організовувати проведення початкового та періодичного навчання водіїв, у тому числі з питань супроводу осіб з інвалідністю під час посадки у транспортний засіб і висадки з нього, згідно з вимогами законодавства; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів та/або вантажів. Автомобільний перевізник зобов`язаний забезпечувати ознайомлення з документами щодо умов провадження та організації господарської діяльності з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільним транспортом особам, уповноваженим на здійснення заходів державного нагляду (контролю) на автомобільному транспорті".
В силу частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 48 Закону №2344-ІІІ визначає перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Так, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Виходячи зі змісту цієї норми Закону, перелік документів, які повинен мати водій для здійснення вантажних перевезень, зазначений у статті 48 Закону №2344-III, не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.
Частиною третьою статті 48 Закону №2344-III визначено, що при оформленні ТТН вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:
дата і місце складання;
вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
пункти завантаження і розвантаження.
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі Правила №363), які визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.
Згідно з розділом 1 Правил №363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.
За приписами пункту 11.1 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. У разі необхідності форма товарно-транспортної накладної може бути доповнена іншими реквізитами, з урахуванням особливостей перевезень, зокрема умов та/або виду вантажу. .
Оформлення товарно-транспортної накладної в електронній формі (далі - е-ТТН) здійснюється відповідно до абзацу четвертого цього пункту. Е-ТТН підписується за допомогою електронного підпису (далі - ЕП) водія та/або експедитора, відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача. Створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання, знищення е-ТТН здійснюється відповідно до Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги.
Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною. Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (сертифікати, свідоцтва тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів, у паперовому та/або електронному вигляді.
У разі оформлення е-ТТН супровідні документи також додаються в електронній формі. У разі оформлення товарно-транспортної накладної у паперовій формі супровідні документи додаються в паперовій формі за підписом відповідальних осіб.
Згідно з пунктом 11.2 Правил №363 оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля.
Приписами пункту 11.3 цих же Правил товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних е-ТТН, мають відповідати вимогам Закону України Про технічні регламенти та оцінку відповідності та забезпечувати захист інформації відповідно до Законів України Про захист персональних даних, Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пунктом 11.4 Правил №363 передбачено, що після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники.
Отож, положеннями статті 48 Закону №2344-III визначений перелік документів, які повинні мати автомобільні перевізники та водії для здійснення внутрішніх перевезень, одним із яких є товаро-транспортна накладна, яку законодавець визначив як єдиний документ для призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом. За відсутності документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, передбачених статтею 48 Закону № 2344-III, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Наявні в матеріалах справи накладна №1835 від 03.02.2026 року та не містять необхідні елементи визначені формою додатку 7 Правил, а є розрахунковим документом на товар від постачальника покупцю. 
Таким чином, відсутність товарно-транспортної накладної вже формує в діях перевізника-ФОП ОСОБА_1 ознаки адміністративно-господарського правопорушення, визначеного як відсутність документів визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки перед посадовою особою органу постає задача визначити хто саме є перевізником. 

Також, згідно пп.а),б),ґ) 2.1. Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р в чинній редакції, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: 
-посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
- реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон) 
-чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат “Зелена картка” (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування “Зелена картка. З урахуванням п. 2.2. Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
В матеріалах справи міститься копія страхового полісу ЕР 224372695 із строком дії до 28.10.2025 року. Тобто, на момент проведення перевірки, 03.02.2026 страховий поліс ЕР 224372695 був нечинним. 
Таким чином, відсутність чинного страхового полісу (договору обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності) містить у діях відповідача склад правопорушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Твердження представника позивача викладених у позовній заяві про те, що ФОП ОСОБА_1 не надавав послуг з перевезення вантажів, а також не є учасником правовідносин також не знаходить свого підтвердження з урахуванням вищевикладених обставин. 
Заперечення представника позивача про відсутність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій оскільки ОСОБА_1 не надавав таких послуг не підкріплено жодним належним, допустимим та достовірним доказом та базується тільки на відхиленні такого факту
Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що доводи та твердження позивача не свідчать про порушення відповідачем законодавства про автомобільний транспорт, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу є правомірною та такою, що відповідає вимогам закону, а відтак скасуванню не підлягає. Штрафна санкція до ОСОБА_1 як перевізника застосована правомірно.
Відповідач довів правомірність оскаржуваної постанови, така прийнята з дотриманням вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання дій протиправними та скасування постанови належить відмовити.
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 14 частиною 1, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті «УКРТРАНСБЕЗПЕКА» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адмінсуду.

Суддя	З.Б.Плеханова