ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року	Справа № 495/2554/26	
 	Номер провадження 2/495/2534/2026	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово – судді Мишка В.В.,
при секретарі судового засідання Федоровій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, 
В С Т А Н О В И В:
АТ «Перший Український Міжнародний Банк» 26.03.2026 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 35 094 грн. 13 коп.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
01.10.2023 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1012987749 відповідно до якого відповідачу видано кредит у сумі 7 000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 02.02.2026 склала 6 512,77 грн., яка складається з: 3 791,73 грн. – заборгованість за кредитом; 0,19 грн. – заборгованість процентами; 2 720,85 грн. – заборгованість за комісією. 
Також, 09.01.2024 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200321923678 відповідно до якого відповідачу видано кредит у сумі 23 442,37 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 02.02.2026 склала 28 581,36 грн., яка складається з: 19 486,94 грн. – заборгованість за кредитом; 9 094,42 грн. – заборгованість процентами. 
Тобто загальна сума заборгованості по вказаним кредитним договорам станом на 02.02.2026 складає 35 094, 13 грн. 
Позивач направляв на адресу місця проживання відповідача, яку остання зазначила у анкеті на отримання кредиту письмову вимогу (повідомлення), проте заборгованість не погашена. На підставі вказаного позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості та процесуальні витрати.
Рух справи у суді 
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 01.04.2026 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 
Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові, просив задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, причин неявки суду не відомі. 
Суд зазначає про належне ним виконання обов`язку щодо повідомлення усіх учасників справи про розгляду справи, зокрема відповідача, шляхом надіслання судових повідомлень в електронній формі до Електронного кабінету відповідача, та оприлюднення ухвали в електронній формі в Державному реєстрі судових рішень.
Згідно з ч.ч.5, та 7 статті 14 Цивільного процесуального кодексу України,суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. В умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі.
Відповідно до частини одинадцятої статті 272 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до пункту 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (надалі - ЄСІТС) затверджено рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021, особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.
Пунктом 37 Положення про ЄСІТС унормовано, що підсистема Електронний суд забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.
До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).
Судові повістки-повідомлення про судові засідання відповідач також отримала в електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронного документу.
Згідно з пунктом 42 Положення про ЄСІТС у разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.
Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
Судом встановлено, що 01.10.2023 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1012987749 відповідно до якого відповідачу видано кредит у сумі 7 000 грн. 
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 02.02.2026 склала 6 512,77 грн., яка складається з: 3 791,73 грн. – заборгованість за кредитом; 0,19 грн. – заборгованість процентами; 2 720,85 грн. – заборгованість за комісією. 
Також, 09.01.2024 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №200321923678 відповідно до якого відповідачу видано кредит у сумі 23 442,37 грн. 
Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у звязку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 02.02.2026 склала 28 581,36 грн., яка складається з: 19 486,94 грн. – заборгованість за кредитом; 9 094,42 грн. – заборгованість процентами. 
Тобто загальна сума заборгованості по вказаним кредитним договорам станом на 02.02.2026 складає 35 094, 13 грн. 
Позивач направляв на адресу місця проживання відповідача, яку остання зазначила у анкеті на отримання кредиту письмову вимогу (повідомлення), проте заборгованість не погашена. На підставі вказаного позивач просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості та процесуальні витрати.
Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору.
Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до п.1 ст.1050 ЦК України та абз.2 ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач як кредитодавець має право вимагати повернення усієї суми заборгованості, якщо відповідач як позичальник прострочив сплату чергових платежів понад 1 місяць. 
Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також, принцип своєчасності його виконання: відповідно до п.1 ст.530 ЦК України якщо зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, враховуючи факт укладання між сторонами договірних правовідносин та існуючу заборгованість відповідача за кредитними договорами, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №1012987749 за тілом кредиту у розмірі 3 791,73 грн. та процентів у розмірі 0,19 грн.; за кредитним договором №200321923678 за тілом кредиту у розмірі 19 486,94 грн. та процентів у розмірі 9 094,42грн.
Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією, з огляду на наступне.
Відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян регулюються, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів».
Положення Закону України «Про захист прав споживачів» від 19.05.1991 року з наступними змінами, у взаємозв`язку із положеннями ст. 42 ч.4 Конституції України, треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником /споживачем/ за договором про надання споживчого кредиту, що виникають, як під час укладення, так і виконання такого договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп/2011).
Відповідно до п. п. 3.1, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 (далі-Правила), у кредитному договорі або додатку до нього банки повинні надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, зазначивши, зокрема, перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення. Банки також зобов`язанні в кредитному договорі зазначити вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу, обґрунтувати вартість супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).
Разом з тим, відповідно до п.3.6 Правил, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банка за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє споживач з метою встановлення, зміни чи припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Держава має сприяти забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри у суспільстві.
Споживачу, як правило, об`єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть внаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визнання особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року у справі №15-рп/2011).
Споживач може і не знати, що при оформленні кредитного договору він оформив з банком непотрібну йому послугу.
Тому держава повинна забезпечувати захист громадян, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах.
За таких обставин, п. 5 кредитного договору №1012987749 від 01.10.2023 року, в частині сплати позичальником комісії за надання кредиту у розмірі 2,99% в силу ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемним.
Зважаючи на викладене, суд відмовляє у позові, в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 2 720,85 грн. 
Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, з наявних матеріалів справи вбачається укладення між сторонами кредитних договорів, обумовлення сторонами всіх істотних умов кредитування, а саме щодо строку надання кредиту та розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, натомість з огляду на відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за комісією.
Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
5. Розподіл судових витрат.
Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з наданого платіжної інструкції позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2 455,98 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 32 373,28 грн. х 2662,40 грн. / 35 094,13 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».
Керуючись ст. ст. 530, 549, 553, 554, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280 - 281, 354 ЦПК України , суд, -
У Х В А Л И В:
Позов АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 користь АТ «Перший Український Міжнародний банк», заборгованість у загальному розмірі 32 373,28 грн., яка складається з:
- за кредитним договором № 1012987749: 3 791,73 грн. – заборгованість за кредитом; 0,19 грн. – заборгованість процентами;
- за кредитним договором № 200321923678: 19 486,94 грн. – заборгованість за кредитом; 9 094,42 грн. – заборгованість процентами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк», витрати по сплаті судового збору у 2 455,98 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повний текст рішення складений 06.07.2026 року. 

Повне найменування сторін:
Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», адреса: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ, 04070, код ЄДРПОУ: 14282829.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Віталій МИШКО