ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2026 р. справа № 300/3258/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді – Главача І.А.,
за участі:
секретаря судового засідання – Арабчук В.М.,
позивач в судове засідання не з`явився,
представника відповідача 1 – Гончарова В.В.,
представниці відповідача 2 – Козачук Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області,
Недержавної некомерційної професійної організації "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України
про відсутність компетенції та повноважень, про визнання протиправним та скасування рішення, про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (надалі, також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області (надала, також – відповідач 1, КДКА Закарпатської області) в якій просить:
– встановити відсутність повноважень (відсутність компетенції) у відповідача з 2022 року як суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 2 КАС України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає проведення перевиборів складу кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури кожні 5 років. В той же час, позивач вказує, що останнього разу вибори членів кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури областей, в тому числі і відповідача, проводилися ще у 2017 році, що вказує про втрату відповідачем компетенції та повноважень з 2022 року, тобто після закінчення строку, передбаченого статтею 50 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Позивач зазначає, що відповідач продовжує здійснювати свою діяльність та реалізовувати свої повноваження без наявної у нього компетенції для цього, у зв`язку з чим порушує права всіх осіб, в тому числі й позивача. Крім того, порушення права позивача відбувалося внаслідок перевірки відповідачем поданої позивачем скарги на діяльність адвоката, яка була передана відповідачу на розгляд. Крім того, звертає увагу суду на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Afgan Mammadov v. Azerbaijan" та зважає на принцип IURA NOT CURIA. У зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити (т. І, а.с. 1-11).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 відкрито провадження у даній справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження (т. І, а.с. 13-14). Проведення підготовчого засідання призначено на "12" червня 2025 р. о 10:00 год.
26.05.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. У своєму відзиві відповідач 1 вказує, що відповідно до сформованої практики Великої Палати Верховного Суду, за змістом якої, спори щодо вимоги про визнання наявності чи відсутності компетенції за позовами суб`єктів, які не мають компетенції у відповідній сфері, не підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Крім того, відповідач 1 вказує на рішеннями Ради адвокатів України продовжено строк дії повноважень КДКА Закарпатської області. Стосовно посилання позивача на висновок дослідницької служби Верховної ради України, то відповідач 1 звертає увагу суду на те, що такий висновок не є офіційною інформацією Верховної Ради України. Також відповідач 1 вказує на нерелевантність наведеного позивачем рішення ЄСПЛ, оскільки таке стосується статті 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на свободу вираження поглядів. Крім того, відповідач заперечив проти вимог щодо стягнення моральної шкоди. У зв`язку з цим, просить у задоволенні позову відмовити (т. І, а.с. 20-30).
02.06.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог. Відповідно до змісту цієї заяви, позивач збільшує обсяг заявлених позовних вимог та просить суд:
"– визнати порушенням частини 2 статті 19 Конституції України відповідачем який з 2022 року без виборів з`їзду адвокатів продовжив свою діяльність та не реагував на протиправне рішення і діяльність Ради адвокатів України і рішення Ради адвокатів України від 06.09.2022 без призначення дати проведення з`їзду адвокатів України.
– скасувати пункт рішення Ради адвокатів України від 06.09.2022 про продовження виконання повноважень керівників органів адвокатського самоврядування строк повноважень яких сплив 17.11.2022 до обрання нових на підставі принципу континуїтету;
– визнати рішенням суду протиправним застосування відповідачем принципу континуїтету в обґрунтування порушень норми Закону України № 5076 та ігнорування виборів органів адвокатського самоврядування;
– зобов`язати відповідача вчинити дії на організацію призначення дати проведення VI з`їзду адвокатів України як "звітно-виборчого" з`їзду." (т. І, а.с. 31-36).
11.06.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача (т. І, а.с. 37-38).
В підготовчому засіданні, призначеному на 12.06.2025 судом прийнято до провадження заяву позивача про уточнення позовних вимог та залучення співвідповідача до розгляду даної справи (т. І, а.с. 39-40). Проведення підготовчого засідання призначено на "09" липня 2025 р. о 15:30.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 заяву позивача про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду. Залучено як другого відповідача у даній справі Раду адвокатів України (т. І, а.с. 41-42).
26.06.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 09.07.2025 та усіх наступних судових засідань в режимі відеоконференції за участю представника відповідача 1 Гончарова Валентина Вікторовича, з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду (т. І, а.с. 52-57).
01.07.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від недержавної некомерційної професійної організації "Національної асоціації адвокатів України" надійшла заява про уточнення складу учасників справи із аргументацію про необхідність залучення саме недержавної некомерційної професійної організації "Національної асоціації адвокатів України" в особі Ради адвокатів України як належного відповідача за заявленими позивачем позовними вимогами (т. І, а.с. 58-77).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 клопотання представника відповідача 1 задоволено. Постановлено розгляд справи № 300/3258/25 здійснювати у судовому засіданні в режимі відеоконференції з участю представника відповідача 1 з використанням ним власних технічних засобів (т. І, а.с. 78-79).
В підготовчому засіданні, призначеному на 09.07.2025 судом розглянуто заяву недержавної некомерційної професійної організації "Національної асоціації адвокатів України" про уточнення складу учасників справи, у зв`язку з чим оголошено перерву в підготовчому засіданні (т. І, а.с. 82-86). Проведення підготовчого засідання призначено на "06" серпня 2025 р. о 10:00.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.07.2025 клопотання недержавної некомерційної професійної організації "Національної асоціації адвокатів України" про уточнення складу учасників справи задоволено. Залучено до розгляду даної справи Недержавну некомерційну професійну організацію "Національну асоціацію адвокатів України" в особі Ради адвокатів України (надалі, також – відповідач 2) як другого відповідача в даній справі (т. І, а.с. 87-89).
29.07.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача 2 (т. І, а.с. 96-97).
04.08.2025 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач 2 звертає увагу суду на те, що позивачем у його позовній заяві не конкретизовано, яке саме його право було порушеним, що суперечить положенням адміністративного судочинства. Крім того, відповідач 2 зауважує, що позивач не може бути стороною спірних правовідносин у компетенційних спорах, оскільки він не є суб`єктом владних повноважень, яка має компетенцією у спірних правовідносинах. Відповідач 2 також зауважує на те, що парламентське дослідження, на яке посилається позивач, не має доказової сили експертного дослідження та не є джерелом ні матеріального ні процесуального права. З приводу вимоги позивача про визнання протиправним та скасування пункту рішення РАУ від 06.09.2022, то відповідач 2 вказує, що заявлена таким чином позовна вимога не дає можливості підготувати заперечення належним чином та звертає увагу суду що протягом 05-06 вересня 2022 року Радою адвокатів України було прийнято 42 рішення, у зв`язку з чим, відсутня можливість ідентифікувати конкретне рішення, яке оскаржує позивач. Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача визначити дату проведення шостого з`їзду адвокатів, то відповідач зауважує, що ним було прийнято рішення про проведення з`їзду адвокатів, а дата буде визначена після завершення воєнного стану, оскільки призначення проведення з`їзду в період воєнного стану порушить права значної кількості адвокатів. Поряд з цим, відповідач 2 заперечив проти вимог позивача про стягнення моральної шкоди у зв`язку з їх необґрунтованістю. З огляду на наведене, просить у задоволенні позову відмовити (т. І, а.с. 101-127).
В підготовчому засіданні 06.08.2025 позивачем заявлено клопотання про оголошення перерви, у зв`язку з необхідністю подання відповіді на відзив. Заслухавши думку сторін, суд вирішив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні по даній справі для забезпечення сторонам можливості подання доказів (т. І, а.с. 98-99). Проведення підготовчого засідання призначено на "28" серпня 2025 р. о 15:30 год.
28.08.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про неможливість участі в підготовчому засіданні, призначеному на 28.08.2025. Також в даній заяві уточнено позовні вимоги та заявлено, зокрема вимогу:
"– скасувати рішення Ради адвокатів України № 18 від 07.06.2024 року;
– зобов`язати відповідача вчинити дії щодо приведення положення про КДКА до вимог чинного законодавства." (т. І, а.с. 131-132).
В підготовчому засіданні 28.08.2025 представником відповідача заявлено клопотання про оголошення перерви, у зв`язку з необхідністю роз`яснення позивачем поданого ним клопотання про зміну предмета позову. Заслухавши думку сторін, суд вирішив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні по даній справі для забезпечення сторонам можливості подання доказів (т. І, а.с. 133-134). Проведення підготовчого засідання призначено на "11" вересня 2025 р. о 09:00 год.
08.09.2025 на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від відповідача 2 надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 11.09.2025 та усіх наступних судових засідань в режимі відеоконференції за участю представника відповідача 2 Козачук Наталії Юріївни, з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду (т. І, а.с. 138-140).
11.09.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про долучення доказів (т. І, а.с. 141-146).
В підготовчому засіданні, призначеному на 11.09.2025 оголошено перерву, у зв`язку з необхідністю надання відповідачам строку на ознайомлення із заявою позивача про уточнення позовних вимог (т. І, а.с. 149-153). Проведення підготовчого засідання призначено на "18" вересня 2025 р. о 16:30 год.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.09.2025 клопотання відповідача 2 задоволено. Постановлено розгляд справи № 300/3258/25 здійснювати у судовому засіданні в режимі відеоконференції з участю представниці відповідача 2 з використанням нею власних технічних засобів (т. І, а.с. 154-156).
Підготовче засідання по даній адміністративній справі, призначене на 18.09.2025 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Боброва Ю.О. на лікарняному, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. І, а.с. 162). Проведення підготовчого засідання призначено на "07" жовтня 2025 р. о 11:00 год.
06.10.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про неможливість участі в підготовчому засіданні, призначеному на 07.10.2025 (т. І, а.с. 166).
В підготовчому засіданні, призначеному на 07.10.2025 судом поставлено на обговорення клопотання позивача про оголошення перерви у підготовчому засіданні. Заслухавши думку сторін, суд вирішив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні по даній справі для забезпечення позивачу можливості взяти участь в судовому засіданні (т. І, а.с. 167-168). Проведення підготовчого засідання призначено на "15" жовтня 2025 р. о 09:15 год.
14.10.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про відвід судді (т. І, а.с. 172).
14.10.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про відкликання заяви про відвід судді (т. І, а.с. 173).
14.10.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про перерву в підготовчому засіданні (т. І, а.с. 174).
В підготовчому засіданні, призначеному на 15.10.2025 судом поставлено на обговорення клопотання позивача про оголошення перерви у підготовчому засіданні. Заслухавши думку сторін, суд вирішив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні по даній справі у зв`язку з першою неявкою позивача в судове засідання без поважних причин (т. І, а.с. 175-176). Проведення підготовчого засідання призначено на "22" жовтня 2025 р. о 08:15 год.
В підготовчому засіданні, призначеному на 22.10.2025 судом поставлено на обговорення клопотання позивача про витребування доказів у справі. Заслухавши думку сторін, суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів частково та вирішив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні по даній справі для забезпечення відповідачу 1 можливості подання витребуваних судом доказів (т. І, а.с. 181-182). Проведення підготовчого засідання призначено на "24" жовтня 2025 р. о 08:30 год.
23.10.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшла заява про неможливість подання до суду витребуваних судом доказів у встановлений судом строк (т. І, а.с. 184-193).
В підготовчому засіданні, призначеному на 24.10.2025 судом поставлено на обговорення питання про надання відповідачу 1 додаткового часу для подання до суду витребуваних судом доказів. Заслухавши думку сторін, суд вирішив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні по даній справі для забезпечення відповідачу 1 можливості подання витребуваних судом доказів (т. І, а.с. 194-195). Проведення підготовчого засідання призначено на "17" грудня 2025 р. о 14:15 год.
11.12.2025 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 2 надійшло клопотання про проведення судових засідань в даній справі в режимі відеоконференцзв`язку (т. І, а.с. 204-205).
17.12.2025 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшла заява про перерву в підготовчому засіданні (т. І, а.с. 206).
Підготовче засідання по даній адміністративній справі, призначене на 17.12.2025 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді Боброва Ю.О. на лікарняному, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. І, а.с. 207). Проведення підготовчого засідання призначено на "21" січня 2026 р. о 11:00 год.
21.01.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшла заява про долучення доказів наявності повноважень для представництва інтересів відповідача 1 у даній справі (т. І, а.с. 213-214).
21.01.2026 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про залучення голови КДКА Закарпатської області як співвідповідача в даній адміністративній справі (т. І, а.с. 215).
Підготовче засідання по даній адміністративній справі, призначене на 21.01.2026 не відбулося у зв`язку з неявкою сторін, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. І, а.с. 212). Підготовче засідання призначено на "05" лютого 2026 р. о 11:00 год.
На виконання вимог підпункту 2.3.43 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39 у зв`язку з відстороненням від здійснення правосуддя судді ОСОБА_2 відповідно до наказу голови Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 № 27-ОС, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 300/3258/25 (т. І, а.с. 221).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 справу № 300/3258/25 передано на розгляд головуючому судді Главачу І.А. (т. І, а.с. 222).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 адміністративну справу № 300/3258/25 призначено до розгляду (т. І, а.с. 223-227). Проведення підготовчого засідання призначено на "01" травня 2026 р. о 10:30 год.
31.03.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 2 надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 01.05.2026 та усіх наступних судових засідань в режимі відеоконференції за участю представниці відповідача 2 Козачук Наталії Юріївни, з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду (т. І, а.с. 231-234).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 клопотання відповідача 2 задоволено. Постановлено розгляд справи № 300/3258/25 здійснювати у судовому засіданні в режимі відеоконференції з участю представниці відповідача 2 з використанням нею власних технічних засобів (т. І, а.с. 235-240).
06.04.2026 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача 1 надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 01.05.2026 та усіх наступних судових засідань в режимі відеоконференції за участю представника відповідача 1 Гончарова Валентина Вікторовича, з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду (т. ІІ, а.с. 1-4).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 клопотання представника відповідача 1 задоволено. Постановлено розгляд справи № 300/3258/25 здійснювати у судовому засіданні в режимі відеоконференції з участю представника відповідача 1 з використанням ним власних технічних засобів (т. ІІ, а.с. 5-10).
В підготовчому засіданні, призначеному на 01.05.2026 судом у задоволенні клопотань позивача про залучення співвідповідача та проведення закритого судового засідання відмовлено. Поставлено на обговорення клопотання позивача про оголошення перерви у підготовчому засіданні. Заслухавши думку сторін, суд вирішив оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні по даній справі (т. ІІ, а.с. 14-22). Проведення підготовчого засідання призначено на "18" травня 2026 р. о 14:30 год.
Підготовче засідання по даній адміністративній справі, призначене на 18.05.2026 не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді по даній справі на лікарняному, що підтверджується довідкою секретаря судового засідання (т. ІІ, а.с. 28). Проведення підготовчого засідання призначено на "26" червня 2026 р. о 10:30 год.
25.06.2026 до відділу документального забезпечення – канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача. Заявлені позовні вимоги позивач підтримує (т. ІІ, а.с. 34).
У підготовчому засіданні, призначеному на 26.06.2026 представником відповідача 1 заявлено клопотання про закриття підготовчого провадження у даній справі та перехід до розгляду справи по суті. Судом поставлено на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження у справі та перехід до судового розгляду по суті спору.
Представниця відповідача 2 підтримала закриття підготовчого провадження в даній справі та перехід до розгляду даної справи по суті (т. ІІ, а.с. 35-39).
Таким чином, у підготовчому засіданні, судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 180 Кодексу адміністративного судочинства України, проведено підготовчі дії, які необхідно для всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення адміністративної справи та які є достатніми для закінчення підготовчого провадження і призначення судового засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26.06.2026 закрито підготовче провадження по справі та перейдено до розгляду справи по суті (т. ІІ, а.с. 40-45). Розгляд справи по суті призначено на "22" липня 2026 року о 13:30.
22.07.2026 до відділу документального забезпечення-канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача (т. ІІ, а.с. 57).
В ході судового засідання під час розгляду справи по суті було досліджено всі наявні письмові докази та заслухано позицію сторони. Відповідачі проти позовних вимог заперечили з мотивів, наведених ними у раніше поданих відзивах на позовну заяву. Просили у задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті спору, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою.
З метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на зайняття адвокатською діяльністю та вирішення питання щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів сформовано Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Закарпатської області. За змістом положення Про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Закарпатської області, повноваження, порядок формування та діяльність КДКА Закарпатської області визначаються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", рішеннями з`їзду адвокатів України, Статутом Національної асоціації адвокатів України, актами Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, положенням та регламентом КДКА, який затверджується Радою адвокатів України. За змістом пункту 4.1 Положення, голова та члени кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п`яти років та адреса робочого місця яких знаходиться у відповідному регіоні і відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України, строком на п`ять років. Одна й та сама особа не може бути головою або членом кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури більше ніж два строки підряд. Відповідно до пункту 8.1 Положення, рішення з`їзду адвокатів України, Ради адвокатів України, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури є обов`язковими до виконання КДКА регіону (https://zakarpatska.unba.org.ua/assets/uploads/zakarpattia/Polozhennia_pro_kdka_zakarp_obl_novaredakcia.pdf) (т. І, а.с. 29-30).
Національна асоціація адвокатів України 07.06.2024 прийняла рішення № 18 про затвердження у новій редакції Положення про Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Закарпатської області (т. ІІ, а.с. 58-59).
Рішенням Національної асоціації адвокатів України № 108 від 05-06.09.2022 визначено скликати шостий з`їзд адвокатів України. Пунктом 7 рішення № 108 визначено обов`язок Раді адвокатів України визначити дату та місце проведення Шостого з`їзду адвокатів України протягом трьох місяців після припинення чи скасування дії воєнного стану на території України. За змістом пункту 5 згаданого рішення, вищі органи адвокатського самоврядування та їх члени, після закінчення строку своїх п`ятирічних повноважень продовжують їх виконувати виходячи із принципу інституційного континуїтету до початку вступу на посади новообраних членів вищих органів адвокатського самоврядування. Дане рішення вмотивоване тим, що проведення з`їзду адвокатів України потребує залучення значної кількості осіб, які мають мати можливість прибути до місця проведення з`їзду, що може створювати загрози для безпеки, життя та здоров`я учасників з`їзду. Оскільки, поряд з цим, є значна кількість адвокатів, які вимушено виїхали за межі території України та перебувають у складі Збройних Сил України, то проведення з`їзду адвокатів України чи організація з`їздів адвокатів регіонів призведе до того, що права певних категорій адвокатів будуть порушені, а відповідні особи будуть позбавлені права на участь у формуванні органів адвокатського самоврядування. В рішенні зазначається, що це буде прямим порушенням прав адвокатів на можливість обирати та бути обраним до складу органів адвокатського самоврядування (а.с. 118-125).
Відповідно до змісту листа Голови Верховної Ради України № 07/8-2025/52409 від 06.03.2025, одним із видів матеріалів, який створюється Дослідницькою службою Верховної Ради України є парламентське дослідження – комплексна аналітична добірка, пов`язана з опрацюванням законопроектів, оцінки ефективності реалізації прийнятого законодавчого акта, та стосовно інших питань. В листі зазначається, що аналітичні та інформаційні матеріали, які підготовлені Дослідницькою службою Верховної Ради України не є офіційною інформацією Верховної Ради України, її органів або посадових осіб, має виключно довідковий характер та призначене задовольнити потреби ініціатора такого звернення (т. І, а.с. 26-28).
Відповідно до змісту листа Голови Верховної Ради України № 1357/0/1-25 від 12.03.2025, одним із видів матеріалів, який створюється Дослідницькою службою Верховної Ради України є парламентське дослідження – комплексна аналітична добірка, пов`язана з опрацюванням законопроектів, оцінки ефективності реалізації прийнятого законодавчого акта, та стосовно інших питань. В листі зазначається, що аналітичні та інформаційні матеріали, які підготовлені Дослідницькою службою Верховної Ради України не є офіційною інформацією Верховної Ради України, її органів або посадових осіб, має виключно довідковий характер та призначене задовольнити потреби ініціатора такого звернення (т. І, а.с. 115-117).
Вважаючи відсутність у відповідача 1 повноважень та компетенції для здійснення функцій кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, а також оскаржувані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 131^2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.
Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Слід зазначити, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване в законах України право на належний судовий захист прав та інтересів особи передбачає можливість звернення до суду лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У Рішенні від 14.12.2011 за № 19-рп/2011, Конституційний Суд України вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Згідно з абзацом 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
За змістом частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 – 4 цієї частини, та стягнення з відповідача – суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Пунктом 9 частини 5 статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.
Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав/законних інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин. Саме по собі порушення вимог закону дією/рішенням суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними/скасування судом, оскільки обов`язковою умовою для цього є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цим рішенням чи дією з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність у позивача прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення з адміністративним позовом.
Підсумовуючи викладене в сукупності, особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві – хто, котрий саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права чи інтереси, які саме права чи інтереси були порушені, чи належать вони позивачу та які обставини про це свідчать.
Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.
Зміст та обсяг порушеного права та виклад обставини, якими воно підтверджується, у кожному конкретному випадку можуть бути різними, але поряд із цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.
При цьому, Верховним Судом у постановах від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16, від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18, від 23.12.2019 у справі № 712/3842/17, від 27.02.2020 у справі № 500/477/15-а та інших сформовано послідовний висновок, що задоволення вимог позивача можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, а відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі "Белілос проти Швейцарії"); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії"). У контексті принципу верховенства права, важливої частини Конвенції, ЄСПЛ розглядає "суд" як такий, що завжди має бути заснований на законних підставах, оскільки у протилежному випадку, він не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві (Lavents v. Latvia (Лавентс проти Латвії), § 81).
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.08.2023 у справі № 440/3862/18, "компетенційним" є виключно спір між суб`єктами владних повноважень щодо розмежування їхніх функцій на підставі частини 2 статті 19 Конституції України.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 є фізичною особою та не наділений статусом суб`єкта владних повноважень, а також те, що даний спір не є "компетенційним" у розумінні наведеної правової позиції Верховного Суду. Відтак, вимоги щодо встановлення наявності чи відсутності повноважень відповідачів виходять за межі гарантованого позивачці права на судовий захист
Слід зауважити, що рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.
При цьому обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їхнє порушення. Неодмінним елементом правовідносин є їхній зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.
Як доказ порушення відповідачем 1 прав позивача, позивач вказує на те, що відповідач 1 здійснював перевірку скарги позивача на дії адвоката, відмова у відкритті дисциплінарного провадження щодо якої є предметом судового розгляду у справі № 300/1732/25.
За даними комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду, у адміністративній справі № 300/1732/25 ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області, в якому просив: – визнати протиправними дії КДКА Закарпатської області щодо повернення ОСОБА_1 скарг за вх. № 268 від 19.12.2024 та вх. № 13 від 08.01.2025 без прийняття рішення за результатом їх розгляду, без супровідного листа, без інформативного листа; – зобов`язати КДКА Закарпатської області прийняти та зареєструвати скарги позивача за вх. № 268 від 19.12.2024 та вх. № 13 від 08.04.2025, розглянути вказані скарги згідно вимог Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 № 120.
Таким чином, суд робить висновок про підтвердження позивачем наявності між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.05.2025 у справі № 300/1732/25 в задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області (код ЄДРПОУ 37784267, вул. Фединця, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська обл., 88018) про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2026, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року у справі № 300/1732/25 – без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 30.03.2026 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій відмовлено.
Таким чином, рішеннями судів у адміністративній справі № 300/1732/25 констатовано відсутність порушення відповідачем права позивача.
Надаючи оцінку доводам позивача про відсутність у відповідача 1 компетенції та повноважень у зв`язку з непроведенням виборів нового складу КДКА у 2022 році, суд зауважує наступне.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України № 5076-VI від 05.07.2012 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі, також – Закон № 5076-VI).
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI адвокатське самоврядування визначається як гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.
У відповідності до частини 1 статті 43, частини 1 статті 44 Закону № 5076-VI адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах виборності, гласності, обов`язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування, підзвітності, заборони втручання органів адвокатського самоврядування у професійну діяльність адвоката.
Завданнями адвокатського самоврядування є: 1) забезпечення незалежності адвокатів, захист від втручання у здійснення адвокатської діяльності; 2) підтримання високого професійного рівня адвокатів; 3) утворення та забезпечення діяльності кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури; 4) створення сприятливих умов для здійснення адвокатської діяльності; 5) забезпечення відкритості інформації про адвокатуру та адвокатську діяльність; 6) забезпечення ведення Єдиного реєстру адвокатів України; 7) участь у формуванні Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному законом.
Відповідно до частин 1, 3 статті 45 Закону № 5076-VI, національна асоціація адвокатів України є недержавною некомерційною професійною організацією, яка об`єднує всіх адвокатів України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань адвокатського самоврядування. Національна асоціація адвокатів України є юридичною особою та діє через організаційні форми адвокатського самоврядування, передбачені цим Законом.
Згідно частини 2 статті 46 Закону № 5076-VI, адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність конференцій адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), рад адвокатів регіону (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійних комісій адвокатів регіонів (Автономної Республіки Крим, області, міста Києва, міста Севастополя), Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України.
Частинами 1-4 статті 48 Закону № 5076-VI передбачено, що у період між конференціями адвокатів регіону функції адвокатського самоврядування у регіоні виконує рада адвокатів регіону. Рада адвокатів регіону підконтрольна і підзвітна конференції адвокатів регіону. Голова та члени ради адвокатів регіону обираються конференцією адвокатів регіону з числа адвокатів, стаж адвокатської діяльності яких становить не менше п`яти років та адреса робочого місця яких знаходиться відповідно в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві, місті Севастополі і відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України, строком на п`ять років. Одна й та сама особа не може бути головою або членом ради адвокатів регіону більше ніж два строки підряд. Кількість членів ради адвокатів регіону визначається конференцією адвокатів регіону. На першому засіданні члени ради адвокатів регіону за пропозицією голови ради обирають зі свого складу заступника голови та секретаря ради. Голова, заступник голови, секретар, член ради адвокатів регіону не можуть одночасно входити до складу кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, ревізійної комісії адвокатів регіону, Вищої ревізійної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, комісії з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правничої допомоги. Голова, заступник голови, секретар, член ради адвокатів регіону можуть бути достроково відкликані з посади за рішенням органу адвокатського самоврядування, який їх обрав на посаду.
Рада адвокатів регіону: 1) представляє адвокатів регіону; 2) складає порядок денний, скликає та забезпечує проведення конференції адвокатів регіону; 3) забезпечує виконання рішень конференції адвокатів регіону, здійснює контроль за їх виконанням; 4) здійснює інформаційно-методичне забезпечення адвокатів регіону, сприяє підвищенню їх кваліфікації; 5) приймає присягу адвоката України; 6) визначає представників адвокатури до складу конкурсної комісії з відбору адвокатів для надання безоплатної вторинної правничої допомоги; 7) сприяє забезпеченню гарантій адвокатської діяльності, захисту професійних і соціальних прав адвокатів; 8) розпоряджається коштами та майном відповідно до затвердженого кошторису; 9) забезпечує в установленому порядку внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України; 10) утворює комісію з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правничої допомоги; 11) виконує інші функції відповідно до цього Закону, рішень конференції адвокатів регіону, Ради адвокатів України, з`їзду адвокатів України.
Відповідно до частин 7, 8 статті 48 Закону № 5076-VI, Рада адвокатів регіону є юридичною особою. Повноваження і порядок роботи ради адвокатів регіону визначаються цим Законом та положенням про раду адвокатів регіону. Установчим документом ради адвокатів регіону є положення про раду адвокатів регіону, яке затверджується Радою адвокатів України.
У відповідності до статті 55 Закону № 5076-VI, Рада адвокатів України – діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України, є національним органом адвокатського самоврядування, на який державою покладено виконання у період між з`їздами адвокатів України публічно-представницьких функцій недержавного самоврядного інституту, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання правової допомоги на професійній основі адвокатури України.
Відповідно до частини 1 статті 55 Закону № 5076-VI, повноваження і порядок роботи Ради адвокатів України визначаються цим Законом та положенням про Раду адвокатів України, що затверджується з`їздом адвокатів України.
Згідно частини 1, пункту 5 частини 4 статті 55 Закону № 5076-VI, у період між з`їздами адвокатів України функції адвокатського самоврядування виконує Рада адвокатів України. Повноваження і порядок роботи Ради адвокатів України визначаються цим Законом та положенням про Раду адвокатів України, що затверджується з`їздом адвокатів України. Рада адвокатів України затверджує регламент конференції адвокатів регіону, положення про раду адвокатів регіону, положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, положення про ревізійну комісію адвокатів регіону, положення про комісію з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правничої допомоги.
Згідно приписів частини 1 статті 57 Закону № 5076-VI, рішення з`їзду адвокатів України та Ради адвокатів України є обов`язковими до виконання всіма адвокатами.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією РФ проти України", затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався та триває дотепер.
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, зокрема передбачені статтею 39 Конституції України "громадяни мають право збиратися мирно" (частина 3 Указу від 24.02.2022 № 64/2022)
Згідно частини 1 статті 19 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах воєнного стану забороняються проведення масових зібрань та акцій.
Рішенням Ради адвокатів України (РАУ) від 21.09.2020 № 69 "Про затвердження роз`яснення щодо інституціонального континуїтету Національної асоціації адвокатів України та організаційних форм адвокатського самоврядування" встановлено, що за наявності об`єктивних підстав, які виключають можливість проведення безперешкодного та безпечного для життя і здоров`я осіб відповідних виборів, органи адвокатського самоврядування та їх члени продовжують виконувати свої повноваження до початку діяльності новосформованих органів адвокатського самоврядування та обрання їх нових членів.
Відповідно до пункту 8.1 статті 8 нової редакції Положення про КДКА Закарпатської області, рішення з`їзду адвокатів України, Ради адвокатів України, ВКДКА є обов`язковими для виконання КДКА.
Як на час прийняття оскаржуваного рішення КДКА Закарпатської так і на час розгляду справи Рішення РАУ від 21.09.2020 № 69 "Про затвердження роз`яснення щодо інституціонального континуїтету Національної асоціації адвокатів України та організаційних форм адвокатського самоврядування" є чинним, а отже є обов`язковими для виконання КДКА Закарпатської області.
З огляду на вищенаведене, враховуючи положення частини 1 статті 55 Закону № 5076-VI, зокрема положення щодо того, що у період між з`їздами адвокатів України функції адвокатського самоврядування виконує Рада адвокатів України та частини 1 статті 57 Закону № 5076-VI щодо обов`язковості рішення Ради адвокатів України до виконання всіма адвокатами, а також те, що рішення Ради адвокатів України № 69 від 21.09.2020 є чинним та не оскаржено в судовому порядку (докази протилежного в матеріалах справи відсутні та судом не встановлено), обраний склад Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області продовжує виконувати свої повноваження в силу принципу безперервності (континуїтету) до обрання нового відповідно голови та членів Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області конференцією адвокатів Закарпатської області та вступу їх на посаду після скасування чи припинення воєнного стану.
У зв`язку з цим, в суду відсутні підстави для висновку про те, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Закарпатської області є сформованою із порушенням вимог закону та підстави для висновку про те, що Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Закарпатської області втратила свої повноваження та компетенцію з 17.11.2022 року.
Позивачем не доведено факту того, що чинний склад Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури був сформований із порушенням вимог чинного законодавства. Натомість, доводи позивача зводяться тільки до непроведення нових виборів членів кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області у 2022 році.
В контексті наведеного, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що чинними положеннями Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не передбачено автоматичної втрати повноважень органами адвокатського самоврядування. Натомість, вказаний закон передбачає продовження виконання органами адвокатського самоврядування своїх повноважень до обрання нового складу даних органів. У зв`язку з цим, у задоволенні вимоги позивача про визнання відсутності у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області компетенції та повноважень з 2022 року слід відмовити як необґрунтованої.
Стосовно аргументів позивача про наявність висновку Дослідницької служби Верховної Ради України, який вказує на порушення органами адвокатського самоврядування вимог законодавства щодо проведення з`їзду адвокатів України, суд зауважує наступне.
Парламентське дослідження є неофіційним документом, являє собою комплексну аналітичну добірку, яка є результатом тематичного наукового дослідження, що містить суб`єктивне бачення виконавців цього дослідження (позиція авторів (думка, бачення), яка не несе юридичних наслідків), а тому останній не створює будь-яких правових наслідків та не має доказового значення.
Відповідно до змісту листа Голови Верховної Ради України № 07/8-2025/52409 від 06.03.2025, одним із видів матеріалів, який створюється Дослідницькою службою Верховної Ради України є парламентське дослідження – комплексна аналітична добірка, пов`язана з опрацюванням законопроектів, оцінки ефективності реалізації прийнятого законодавчого акта, та стосовно інших питань. В листі зазначається, що аналітичні та інформаційні матеріали, які підготовлені Дослідницькою службою Верховної Ради України не є офіційною інформацією Верховної Ради України, її органів або посадових осіб, має виключно довідковий характер та призначене задовольнити потреби ініціатора такого звернення.
Відповідно до змісту листа Голови Верховної Ради України № 1357/0/1-25 від 12.03.2025, одним із видів матеріалів, який створюється Дослідницькою службою Верховної Ради України є парламентське дослідження – комплексна аналітична добірка, пов`язана з опрацюванням законопроектів, оцінки ефективності реалізації прийнятого законодавчого акта, та стосовно інших питань. В листі зазначається, що аналітичні та інформаційні матеріали, які підготовлені Дослідницькою службою Верховної Ради України не є офіційною інформацією Верховної Ради України, її органів або посадових осіб, має виключно довідковий характер та призначене задовольнити потреби ініціатора такого звернення.
Наведені в парламентському досліджені висновки не є експертними висновками у контексті процесуального законодавства України.
Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо наявності парламентського дослідження та взяття його до уваги при вирішенні даного спору по суті.
Аналізуючи доводи позивача про порушення відповідачами принципу континуїтету при продовженні дії повноважень після спливу їх строку, суд зазначає наступне.
Радою адвокатів України 21.09.2020 прийнято рішення № 69 "Про затвердження роз`яснення щодо інституціонального континуїтету Національної асоціації адвокатів України та організаційних форм адвокатського самоврядування". В подальшому, 05-06.09.2022 було прийнято нове рішення, яким продовжено строк дії повноважень обраних органів адвокатського самоврядування, строк дії повноважень яких закінчився 17.11.2022.
Рішенням Національної асоціації адвокатів України № 108 від 05-06.09.2022 визначено скликати шостий з`їзд адвокатів України. Пунктом 7 рішення № 108 визначено обов`язок Раді адвокатів України визначити дату та місце проведення Шостого з`їзду адвокатів України протягом трьох місяців після припинення чи скасування дії воєнного стану на території України. За змістом пункту 5 згаданого рішення, вищі органи адвокатського самоврядування та їх члени, після закінчення строку своїх п`ятирічних повноважень продовжують їх виконувати виходячи із принципу інституційного континуїтету до початку вступу на посади новообраних членів вищих органів адвокатського самоврядування. Дане рішення вмотивоване тим, що проведення з`їзду адвокатів України потребує залучення значної кількості осіб, які мають мати можливість прибути до місця проведення з`їзду, що може створювати загрози для безпеки, життя та здоров`я учасників з`їзду. Оскільки, поряд з цим, є значна кількість адвокатів, які вимушено виїхали за межі території України та перебувають у складі Збройних Сил України, то проведення з`їзду адвокатів України чи організація з`їздів адвокатів регіонів призведе до того, що права певних категорій адвокатів будуть порушені, а відповідні особи будуть позбавлені права на участь у формуванні органів адвокатського самоврядування. В рішенні зазначається, що це буде прямим порушенням прав адвокатів на можливість обирати та бути обраним до складу органів адвокатського самоврядування.
Таким чином, фактичне рішення про проведення з`їзду адвокатів України, який сформує нові органи адвокатського самоврядування було прийнято відповідачем.
З огляду на це, після 17.11.2022, тобто після закінчення строку дії повноважень відповідача, розпочалося застосування принципу континуїтету, застосування якого передбачає продовження строку дії повноважень сформованих органів до набрання повноважень новосформованими органами адвокатського самоврядування.
Суд зауважує, що в нього відсутні підстави для висновку про те, що принцип континуїтету був порушений відповідачем, оскільки, в згаданому рішенні Національної асоціації адвокатів України визначено, що з`їзд адвокатів України буде проведеним, та, фактично, визначено строк його проведення – протягом 3-ох місяців з дня припинення чи скасування дії воєнного стану на території України.
Суд зауважує, що проведення нового з`їзду адвокатів України унеможливлюється фактично постійним продовженням строку дії воєнного стану.
У зв`язку з наведеним, суд робить висновок про дотримання відповідачем принципу континуїтету при прийнятті рішення про продовження строку дії повноважень органів адвокатського самоврядування.
Щодо позовної вимоги про скасування пункту рішення Ради адвокатів України від 06.09.2022 про продовження виконання повноважень керівників органів адвокатського самоврядування строк повноважень яких сплив 17.11.2022 до обрання нових на підставі принципу континуїтету, то суд зауважує, що позивачем не конкретизовано, яке саме рішення ним оскаржується та не наведено підстав для його скасування, у зв`язку з чим, дана позовна вимога задоволенню не підлягає.
З приводу вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії на організацію призначення дати проведення VI з`їзду адвокатів України як "звітно-виборчого" з`їзду, суд зауважує таке.
Рішенням Національної асоціації адвокатів України № 108 від 05-06.09.2022 визначено скликати шостий з`їзд адвокатів України. Пунктом 7 рішення № 108 визначено обов`язок Раді адвокатів України визначити дату та місце проведення Шостого з`їзду адвокатів України протягом трьох місяців після припинення чи скасування дії воєнного стану на території України. За змістом пункту 5 згаданого рішення, вищі органи адвокатського самоврядування та їх члени, після закінчення строку своїх п`ятирічних повноважень продовжують їх виконувати виходячи із принципу інституційного континуїтету до початку вступу на посади новообраних членів вищих органів адвокатського самоврядування. Дане рішення вмотивоване тим, що проведення з`їзду адвокатів України потребує залучення значної кількості осіб, які мають мати можливість прибути до місця проведення з`їзду, що може створювати загрози для безпеки, життя та здоров`я учасників з`їзду. Оскільки, поряд з цим, є значна кількість адвокатів, які вимушено виїхали за межі території України та перебувають у складі Збройних Сил України, то проведення з`їзду адвокатів України чи організація з`їздів адвокатів регіонів призведе до того, що права певних категорій адвокатів будуть порушені, а відповідні особи будуть позбавлені права на участь у формуванні органів адвокатського самоврядування. В рішенні зазначається, що це буде прямим порушенням прав адвокатів на можливість обирати та бути обраним до складу органів адвокатського самоврядування.
Відповідно до частини 4 статті 54 Закону № 5076-VI, з`їзд адвокатів України скликається Радою адвокатів України не рідше одного разу на три роки. З`їзд адвокатів України скликається у шістдесятиденний строк за ініціативою Ради адвокатів України або на вимогу не менш як однієї десятої від загальної кількості адвокатів, включених до Єдиного реєстру адвокатів України, або не менш як однієї третини рад адвокатів регіонів. У разі якщо Рада адвокатів України не скликає з`їзд адвокатів України протягом шістдесяти днів з дня надходження пропозиції про скликання з`їзду, адвокати або представники рад адвокатів регіонів, які підписали таку пропозицію, приймають рішення про утворення організаційного бюро зі скликання з`їзду адвокатів України. Організаційне бюро має право скликати та забезпечувати проведення з`їзду адвокатів України, визначати особу, яка головує на засіданні з`їзду.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 55 Закону № 5076-VI, Рада адвокатів України складає порядок денний, забезпечує скликання та проведення з`їзду адвокатів України.
Таким чином, організація проведення з`їзду адвокатів України здійснюється Радою адвокатів України як фактично діючого органу адвокатського самоврядування.
Суд зауважує, що Радою адвокатів України було прийнято рішення про проведення шостого з`їзду адвокатів України та визначено строк його проведення – протягом 3 місяців після припинення чи скасування воєнного стану в Україні.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією РФ проти України", затвердженого Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався та триває дотепер.
Таким чином, подія, до якої було прив`язано строк для проведення з`їзду адвокатів України, а саме припинення чи скасування воєнного стану, не настала, у зв`язку з чим, в суду відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невизначення дати проведення з`їзду адвокатів України.
Суд бере до уваги, що положення Закону № 5076-VІ не передбачають випадків, коли з`їзд адвокатів України не призначається, з огляду на безпекову ситуацію чи інші обставини, які можуть загрожувати проведенню відповідного з`їзду. Однак, в суду відсутні підстави для висновку про те, що невизначення конкретної дати проведення з`їзду адвокатів України в умовах воєнного стану буде є порушенням вимог Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", оскільки, за обставинами даної справи, строк проведення з`їзду адвокатів України є визначеним.
Крім того, суд зазначає, що проведення з`їзду адвокатів України в умовах воєнного стану може призвести до порушення прав адвокатів, які не з своєї волі не зможуть взяти участь у відповідних з`їздах (проживання на тимчасово окупованій території, служба в Збройних Силах України та інші обставини).
З огляду на вищевикладене, суд робить висновок про те, що у задоволенні даної вимоги позивача слід відмовити.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Ради адвокатів України № 18 від 07.06.2024 року, а також зобов`язати відповідача вчинити дії щодо приведення положення про КДКА до вимог чинного законодавства, суд зауважує наступне.
Національна асоціація адвокатів України 07.06.2024 прийняла рішення № 18 про затвердження у новій редакції Положення про Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Закарпатської області.
Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 55 Закону № 5076-VI, Рада адвокатів України затверджує регламент конференції адвокатів регіону, положення про раду адвокатів регіону, положення про кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, положення про ревізійну комісію адвокатів регіону, положення про комісію з оцінювання якості, повноти та своєчасності надання адвокатами безоплатної правничої допомоги.
Таким чином, затвердження Положення про Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури входить до безпосередніх повноважень відповідача 2.
Суд зауважує, що позивачем не обґрунтовано підстав для визнання протиправним та скасування рішення Ради адвокатів України № 18 від 07.06.2024 року. Також позивачем не наведено пояснень, яким саме вимогам законодавства не відповідає положення про КДКА. З огляду на це, у задоволенні даної вимоги слід відмовити, як необґрунтованої.
З приводу заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 35000 євро, суд звертає увагу позивача на таке.
Стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди обґрунтоване позивачем тим, що діяльність відповідача без належних повноважень морально травмує позивача.
Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відносини з приводу відшкодування завданої моральної шкоди регулюються нормами Цивільного кодексу України (надалі, також – ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до частини 2 цієї статті, моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини 4 статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Також норми ЦК України передбачають одноразове відшкодування моральної шкоди.
Наявність зазначених вище обставин з урахуванням розподілу тягаря доказування підлягає доказуванню особою, яка заявляє вимогу про відшкодування моральної шкоди.
Верховний суд у своїй постанові від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 зазначає, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом – моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Беручи до уваги дані положення, суд звертає увагу на наступне.
У своїй позовній заяві, позивач вказує, що діяльність відповідача без належних повноважень морально травмує позивача.
Проаналізувавши зміст доводів позивача, суд не вбачає наявності фактів, про які зазначає позивач у своїй позовній заяві. Суд звертає увагу позивача, що ним не конкретизовано суть протиправної поведінки відповідача 1. Суд констатує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази заподіяння позивачу моральної шкоди. Зважаючи на ці обставини, суд робить висновок про недоведеність позивачем наявності моральної шкоди, наведені позивачем факти не підтверджуються фактичними обставинами справи, а належних доказів наявності обставин, про які зазначає позивач суду не надано.
Також, в контексті аналізу даного питання, суд звертає увагу на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 9901/54/19, відповідно до змісту якого: "144. Велика Палата зауважує, що саме лише визнання Спірного рішення протиправним і його скасування не є безумовним підтвердженням наявності обставин, які в силу статті 23 ЦК України є підставою для відшкодування моральної шкоди, та не звільняє позивачку від обов`язку доказування обставин і фактів, якими обґрунтовується позов у цій частині вимог.".
Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду та фактичні обставини справи, суд робить висновок про недоведеність позивачем факту заподіяння йому моральної шкоди, зважаючи на що у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, №303-A, пункт 29).
Крім того, згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову відмовити. 
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Відповідачам копію цього рішення надіслати через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );
відповідач 1 – Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Закарпатської області (код ЄДРПОУ 37784267, вул. Лінтура, буд. 10-Б, кв. 2, м. Ужгород, 88018);
відповідач 2 – Недержавна некомерційна професійна організація "Національна асоціація адвокатів України" в особі Ради адвокатів України (код ЄДРПОУ 38488439, вул. Борисоглібська, буд. 3, 5-ий поверх, м. Київ, 04070).

Суддя  Главач І.А. 

Рішення складене в повному обсязі 03 серпня 2026 р.