Справа № 344/19905/25 
Провадження № 2/344/1742/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Атаманюка Б.М.
секретаря судового засідання Гой Х.М.,
за участі
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Хоптія М.В.,
представника відповідача – адвоката Пленюк М.Д.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Металспецмонтаж» про стягнення коштів (упущеної вигоди),-

В С Т А Н О В И В: 

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області із позовом до Приватного підприємства «Металспецмонтаж» про стягнення коштів (упущеної вигоди).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.11.2025 вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.12.2025 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03.06.2026 закрито підготовче судове засідання, справа призначена до судового розгляду.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.11.2016 між позивачем - ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Металепецмонтаж» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено в майбутньому, за яким позивач мав набути у власність однокімнатну квартиру, проектний номер АДРЕСА_1 . Планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію 4 (квартал) квартал 2017 (дві тисячі сімнадцятого) року. Між сторонами також з приводу даного об`єкту укладалася додаткова угода 25.11.2016, а 11.06.2020 укладено Договір №H11/4 купівлі-продажу майнових прав, згідно умовами якого об`єктом є майнові права на приміщення (квартира) АДРЕСА_2 проектною площею 42,32 кв.м. на 4 поверсі, що розташоване в об`єкті капітального будівництва. Запланований термін будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва - III квартал 2020 року.
Позивачем оплачено повністю 100% вартості майнових прав за вказаний об`єкт, проте відповідач договірних зобов`язань не виконав, не ввів об`єкт у експлуатацію та не передав позивачу майнові права на нього.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.12.2023 (справа №344/5264/23) ухвалено позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Металспецмонтаж» задовольнити частково, зобов`язано ПП «Металспецмонтаж» здійснити, згідно умов договору укладеного з ОСОБА_1 , роботи в однокімнатній квартирі АДРЕСА_3 , згідно переліку, а саме: монтаж стояків системи водопостачання та каналізації, підведення системи внутрішнього газопостачання, електроенергії, води до квартирних лічильників; встановлення лічильники обліку газу, електроенергії та води; індивідуальне опалення: котел, батареї, рушникосушка; зовнішні мережі; благоустрій прилеглої території. До даного часу рішення суду не виконано.
Позивач вважає, що у випадку вчасного виконання відповідачем договірних відносин та передачі йому у власність квартири, він міг би за звичайних обставин реально одержати дохід від здачі майна в оренду, а тому просить суд стягнути з Приватного підприємства «МЕТАЛСПЕЦМОНТАЖ» на користь ОСОБА_1 доходи, які позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода) за здачу в найм однокімнатної квартири АДРЕСА_4 при умові здачі в експлуатацію будинку в запланований термін, а саме 4 квартал 2017 року в розмірі 434 800,00 гривень за період з листопада 2022 року по жовтень 2025 року. Також просить стягнути понесені судові витрати.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав вказаних у позові. Стверджує, що з приводу стягнення упущеної вигоди за подібних умов існує судова практика (конкретне рішення не називає). Позовні вимоги вважає доведеними та таким, що підлягають до задоволення. Окремо після дослідження доказів наполягав на оголошенні перерви у судовому засіданні з метою допиту другого свідка у справі, в чому йому було відмовлено. Також після переходу суду до судових дебатів наполягав на оголошенні перерви в метою його підготовки до судових дебатів, в чому йому судом також було відмовлено.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав, вважає, що наявні підстави для задоволення позову. Додатково пояснив, що він на даний час живе з батьками, окремого житла немає, офіційно працює. Інвестував у квартиру з метою її подальшої здачі в оренду. Будинок мав бути зданий в експлуатацію ще дев`ять років тому. Щодо розрахунку орендної плати, то ним взято відповідні дані із відомого сайту «lun.ua». Розрахунок здійснено за найменшими цінами на оренду подібного житла, і тільки за останні три роки. В судових дебатах наполягав на поверненні до з`ясування обставин справи, в противному випадку висловлює суду недовіру.
Представник відповідача ПП «Металепецмонтаж» - адвокат Пленюк М.Д. у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту прав, позовні вимоги необґрунтовані, сума визначена у позові не підтверджена жодними даними, а є лише припущенням позивача. Вказана квартира придбавалася позивачем з метою власного проживання, а не здачі у оренду. Підтверджує, що на даний час об`єкт нерухомі не зданий у експлуатацію, причини не називає. Просила у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорення.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Як зазначено вище, збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.
Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду України від 04 липня 2011 року у справі № 3-64гс11 та постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 908/2261/17, від 31 липня 2019 року у справі № 910/15865/14 та від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20).
При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Тому звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.
Крім того, позивачу (кредитору) слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) та постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18).
Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).
З досліджених письмових доказів судом встановлено, що 25.11.2016 між позивачем ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Металепецмонтаж» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що буде створено в майбутньому, №H8-8/4 від 25.11.2016, умовами якого визначено: 2.1. За даним договором Сторони зобов`язуються передати у власність Покупця однокімнатну квартиру, яка буде створена ним у майбутньому, проектний номер №8, загальна проектна площа 42,32 кв. м., на 4 поверсі, яка розташована в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 . Планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію 4 (квартал) квартал 2017 (дві тисячі сімнадцятого) року. Згідно п.3.1. Договору загальна сума договору становить 253 920, грн.. 00 коп., що еквівалентно 9923,40 доларів США на день підписання даного договору. Вартість одного квадратного метра становить 6000 грн. 00 коп., що еквівалентно 234,48 доларів США за курсом, встановленим Сторонами на дату укладення даного Договору (а.с.8-10).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №61 від 26.11.2016 ОСОБА_1 сплачено ПП «Металспецмонтаж» 253 920, грн.. 00 коп. згідно договору №H8-8/4 від 25.11.2016р. (а.с.11).
25.11.2016 було укладено Договір №H8-8/4 ДР на виконання додаткових робіт між приватним підприємством «Металспецмонтаж» (Продавець-виконавець) та ОСОБА_1 (Покупець-замовник). Згідно п. 1.2 даного Договору додаткові роботи проводяться згідно з переліком: встановлення котла; встановлення теплої підлоги в санвузлі, в коридорі, на кухні; встановлення батарей та рушникосушки; внутрішньоквартирні електромережі: інші послуги; посередницькі, інформаційно-консультаційні роботи. Пунктом 2.1. договору визначено, що загальна вартість робіт визначається, в залежності до фактичної площі квартири за цінами на виконані роботи та послуги, що виконуються на платній основі та оплачуються за рахунок «Покупця-замовника» і становить 385 780,00 гривень (оплата проводилася у доларах США по курсу 25,588 грн., а саме 15076,60 доларів США) (а.с.12-13).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №62 від 26.11.2016 ОСОБА_1 сплачено ПП «Металспецмонтаж» 385 780,00 гривень згідно договору №H8-8/4 від 25.11.2016р. (а.с.14).
Згідно копії договору №H11/4 купівлі-продажу майнових прав від 11.06.2020, укладеного між ПП «Металепецмонтаж» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець), сторони домовились, що об`єктом є майнові права на який передаються за даним Договором, є приміщення (квартира) АДРЕСА_2 проектною площею 42,32 кв.м. на 4 поверсі, що розташоване в об`єкті капітального будівництва з визначеними характеристиками. Згідно п.1.5. Договору, запланований термін будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта капітального будівництва-III квартал 2020 р. Пунктом 3.2. даного Договору передбачено, що для оплати загальної вартості майнових прав покупець сплачує останній внесок в сумі 17 280,00 гривень, що встановлено із розрахунку 6000,00 гривень за 1 кв.м. різниці між проектною площею та фактичною площею об`єкта, яка складає 2,88 кв.м.. Пунктом 2.1. Договору визначено, що майнові права на Об`єкт за даним Договором передаються Продавцем Покупцю шляхом підписання Акту приймання-передачі. Пунктом 2.3. Договору визначено, що право власності на Майнові права переходить від Продавця до Покупця після підписання Акту, для підписання якого та отримання інших документів Покупець має з`явитися до Продавця впродовж 30-ти днів з моменту отримання відповідного повідомлення (а.с.15-19).
Відповідно до копії квитанції від 02.09.2020, ОСОБА_1 сплачено ПП «Металспецмонтаж» 17 280,00 гривень згідно договору №H11/4 купівлі-продажу майнових прав (а.с.20).
Згідно довідки №12 від 02.09.2020 року ОСОБА_1 оплачено повністю 100% вартості майнових прав на об`єкт нерухомості - однокімнатна квартира АДРЕСА_3 (а.с.21).
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.12.2023 (справа №344/5264/23) ухвалено позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Металспецмонтаж» задоволено частково, зобов`язано ПП «Металспецмонтаж» здійснити, згідно умов договору укладеного з ОСОБА_1 , роботи в однокімнатній квартирі АДРЕСА_3 , згідно переліку, а саме: монтаж стояків системи водопостачання та каналізації, підведення системи внутрішнього газопостачання, електроенергії, води до квартирних лічильників; встановлення лічильники обліку газу, електроенергії та води; індивідуальне опалення: котел, батареї, рушникосушка; зовнішні мережі; благоустрій прилеглої території (а.с.54-57).
Як підтверджено у судовому засіданні представником відповідача, на час розгляду справи Об`єкт у експлуатацію не введений, майнові права відповідачу не передані.
Позивач вважає, що у випадку вчасного виконання відповідачем договірних відносин та передачі йому у власність квартири, він міг би за звичайних обставин реально одержати дохід від здачі майна в оренду. В наслідок порушення його права відповідачем, позивач немає змоги здати майно в оренду, що позивач вважає збитками в значенні ст. 22 ЦК України, а саме доходами, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
На підтвердження можливості здати майно в оренду, позивач надає суду протокол про наміри від 16.12.2025, який укладений між ОСОБА_1 (Сторона 1) та ОСОБА_2 (Сторона 2), згідно з умовами якого Сторона 2 має намір орендувати в Сторони 1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , строком не менше ніж на 2 роки. За користування приміщенням Сторона 2 має сплачувати Стороні 1 орендну плату за кожен місяць оренди в розмір 15 000 грн. (а.с.95).
Як пояснив позивач в судовому засіданні, вартість оренди нерухомого майна розраховувалася згідно з даними сайту «lun.ua». В матеріалах справи наявні роздруківки цін вартості оренди в певні періоди у формі графіків (а.с.24-53). З пояснень позивача, до уваги ним бралися найнижчі ціни.
Також, у судовому засіданні був допитаний свідок сторони позивача ОСОБА_3 , який не повідомив нових обставин. Зокрема свідок показав, що він також придбав квартиру у будинку, що знаходиться за будівельною адресою: АДРЕСА_5 . Будинок не зданий у експлуатацію і він також не може користуватися своїм майном. Йому відомо, що ОСОБА_4 хотів свою квартиру здавати у оренду (відомо зі слів позивача). Також свідок на запитання представника позивача наводив дані щодо цін на оренду житла.
З урахуванням досліджених матеріалів справи, суд, вирішуючи спір між сторонами по суті зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.
Відповідно до ч.1 ст. 812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина.
Тобто, в значенні вищевказаних статей Закону наймодавцем може виступати власник житла.
Як встановлено судом, Акт приймання передачі майнових прав на Об`єкт між Сторонами не підписано, Об`єкт у експлуатацію у заплановані терміни не введено, майнові права позивачу не передано. Таким чином, слід вважати, що позивачем право власності на Об`єкт не набуто, що виключає будь-яку реальну можливість вирішувати питання щодо здачі Об`єкту в оренду та отримання доходу від такої діяльності.
Додатково слід зважати на те, що позиція позивача щодо можливості здачі Об`єкту в найм (оренду), не враховує такі чинники як можливість вчасної здачі Об`єкту в експлуатацію, строки якої є не конкретними а «запланованими»; а також не враховує такі чинники як проведення у квартирі ремонтних та інших необхідних робіт, купівля меблів та побутової техніки, виконання інших необхідних дій, пов`язаних із можливістю надання житла в оренду. Тобто доводи позивача про можливість надання Об`єкту в оренду є припущенням, на чому не може ґрунтуватися доказування. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Прикметно, що долучений до справи протокол про наміри орендувати житло, є і залишається протоколом про наміри без конкретних зобов`язань та наслідків їх невиконання.
З цих підстав, будь-які доводи позивача щодо вартості оренди житла для суду не мають значення та не оцінюються. Допит другого свідка, на чому наполягала сторона позивача, для правильного вирішення справи не має значення, оскільки будь-які його покази не змінюють дійсні правовідносини сторін.
Позивачу також слід враховувати, що за умовами Договору термін будівництва та введення в експлуатацію Об`єкта (III квартал 2020 року) є запланованим, і за порушення таких запланованих термінів у відповідача може наставати відповідальність визначена законом та договором, що не є предметом дослідження в цій справі.
Окремо судом зазначається, що факт не здачі Об`єкту в експлуатацію є встановленим в цій справі, зокрема визнаний представником відповідача, і покази свідка з даного приводу не мають для справи значення, як і обізнаність свідка, який не є спеціалістом на ринку нерухомості, із вартістю оренди житла. 
Тому, з огляду на покази першого свідка та контекст його відповідей, а також на дослідженні докази у справі, суд вважає, що будь-які покази інших свідків у справі не мають значення для прийняття рішення, з чим і пов`язана відмова у оголенні перерви для допиту іншого свідка.
За змістом ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, суд вважає, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, як б в сукупності підвереджували ті обставини на які посилається позивач, що має наслідком відмови у позові в повному обсязі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Металспецмонтаж» про стягнення коштів (упущеної вигоди) – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.07.2026.

Суддя Богдан АТАМАНЮК