Справа № 674/1037/26
Провадження № 2/674/959/26

РІШЕННЯ
іменем України 
07 липня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕНЕРА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 11388,00 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Венера Фінанс" (далі – позивач) до ОСОБА_1 (далі – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 11388,00 грн за кредитним договором № 281111 від 18.04.2025 (далі – кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 15500,00 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором – товариством з обмеженою відповідальністю "Клай Інвест". За результатами укладення договору факторингу право вимоги за заборгованістю відповідача перед первісним кредитором перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, правових наслідків відступлення права вимоги та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про електронну комерцію" щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді.
Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі.
Ухвалою від 01.06.2026 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
24.06.2026 до суду надійшла заява представника позивача – адвоката Пархомчука С.В. про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, від 22.06.2026, в якій представник позивача, посилаючись на ч. 8 ст. 141 ЦПК України, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу в остаточному розмірі 15500,00 грн та розглянути заяву без виклику сторін. Копію вказаної заяви з додатками надіслано учасникам справи, у тому числі відповідачу, що підтверджується списком № 59 від 19.06.2026 рекомендованих поштових відправлень АТ "Укрпошта".

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Між товариством з обмеженою відповідальністю "Клай Інвест" (далі – первісний кредитор) та відповідачем 18.04.2025 укладено кредитний договір № 281111 (далі – кредитний договір), згідно з умовами якого первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 6000,00 грн строком на 90 днів, тобто до 16.07.2025, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,72% за кожен день користування кредитом. Відповідач отримав обумовлені кредитним договором кошти 18.04.2025 на банківську картку № НОМЕР_1 , реквізити якої самостійно вказав первісному кредитору, що підтверджується інформаційною довідкою про здійснення переказу грошових коштів.
Кредитний договір та додаток до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL8338, який було відправлено 18.04.2025 на номер телефону, зазначений відповідачем, та введено відповідачем при укладенні договору.
Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що договір у будь-якому разі діє до повного його виконання сторонами, при цьому клієнт не має права ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування. Суд зазначає, що ця умова не подовжує встановленого договором строку кредитування, а лише визначає строк дії договору до моменту повного виконання зобов`язань; матеріали справи не містять відомостей про продовження строку кредитування чи нарахування позивачем процентів за період після 16.07.2025 – нарахування процентів та комісії здійснено виключно в межах установленого договором 90-денного строку.
Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено сплату клієнтом послуг з надання, обслуговування і повернення кредиту в розмірі 25% від суми фінансового кредиту, що становить 1500,00 грн.
У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідача перед первісним кредитором утворилась заборгованість у сумі 11388,00 грн, з яких: 6000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту; 3888,00 грн – заборгованість за процентами за користування кредитом у межах строку кредитування; 1500,00 грн – заборгованість за послугами з надання, обслуговування і повернення кредиту згідно з п. 1.4 договору.
19.12.2025 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 19122025/1, відповідно до умов якого та реєстру боржників від 19.12.2025 первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
17.03.2026 позивач направив відповідачу вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором із пропозицією погасити заборгованість у сумі 11388,00 грн протягом 30 днів, яка залишена відповідачем без виконання.
Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість перед первісним кредитором, право вимоги за якою на підставі договору факторингу перейшло до позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України.
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи, оцінюючи їх у сукупності, суд виходив з такого.
Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором.
Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання.
Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. У матеріалах справи документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає.
Щодо розміру процентної ставки за кредитним договором суд зазначає таке. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказану статтю доповнено ч. 5 Законом України № 3498-IX від 22.11.2023, яким також установлено перехідні періоди: 2,5% – з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно; 1,5% – з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно; 1% – з 21.08.2024 і надалі.
Кредитний договір у цій справі укладено 18.04.2025, тобто в період, коли максимальний розмір денної процентної ставки становив 1%. Пунктом 3.3 договору сторони визначили формулу обчислення денної процентної ставки, яка враховує загальні витрати за споживчим кредитом (проценти та комісію) відносно загального розміру кредиту та строку кредитування. Згідно з цим розрахунком загальні витрати клієнта за кредитом становлять 5388,00 грн (3888,00 грн процентів та 1500,00 грн комісії), а денна процентна ставка дорівнює (5388,00 грн / 6000,00 грн) / 90 днів ? 100% = 1%, що не перевищує встановленого законом максимуму. За таких обставин нарахування позивачем процентів у розмірі 3888,00 грн та комісії за надання, обслуговування і повернення кредиту у розмірі 1500,00 грн є правомірним.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом України "Про споживче кредитування". Пунктом 1-1 ч. 1 ст. 1 цього Закону визначено, що договір про споживчий кредит – вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до п. 7-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" новий кредитор – особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит.
Частиною 1 статті 18 цього Закону визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2662,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача.
Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 15500,00 грн, суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Остаточний розмір цих витрат та їх обґрунтування наведено представником позивача у заяві про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат від 22.06.2026, що надійшла до суду 24.06.2026.
Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі встановлені за наявними у справі письмовими доказами без проведення судового засідання. Нормами Цивільного процесуального кодексу України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та обсягу робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.
Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу – договір про надання правової допомоги від 09.04.2026, акт про отримання правової допомоги від 08.06.2026 з детальним описом обсягу та вартості виконаних адвокатом робіт (5 годин правничої допомоги на загальну суму 15000,00 грн та 500,00 грн канцелярських витрат на виготовлення копій документів і відправку поштової кореспонденції), рахунок № 08.06.2026-11 від 08.06.2026 та платіжну інструкцію № 2475 від 08.06.2026 про сплату 15500,00 грн, подані представником позивача на обґрунтування заяви про розподіл судових витрат від 22.06.2026, – враховуючи обсяг та характер наданих послуг, їх складність, а також те, що зазначені витрати є фактично понесеними, необхідними та визначеними у розумному розмірі, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15500,00 грн відповідають критеріям реальності та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи. Доказів протилежного відповідачем до справи не надано.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 76, 81, 89, 133, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 205, 512, 514, 516, 525, 526, 527, 617, 627, 628, 629, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України "Про електронну комерцію", Законом України "Про споживче кредитування", суд,
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕНЕРА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕНЕРА ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором № 281111 від 18.04.2025 у сумі 11388,00 грн, з яких:
- сума заборгованості за основною сумою боргу - 6000,00 грн;
- сума заборгованості за відсотками - 3888,00 грн;
- сума заборгованості за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту -1500,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕНЕРА ФІНАНС" судові витрати у сумі 2662,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕНЕРА ФІНАНС" суму витрат позивача на правничу допомогу за підготовку та направлення позовної заяви до суду та представництва інтересів позивача у суді в сумі 15500,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕНЕРА ФІНАНС" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, офіс 703, код ЄДРПОУ 43561872).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Повний текст рішення складено та підписано 07 липня 2026 року.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ