Справа № 503/1051/26 
Провадження № 2/503/1000/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року 
Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Калашнікової Т.О.,
при секретарі судового засідання Поліковської О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем ОСОБА_2 , що зареєстрований 28.03.1986 року м.тюмень палац одруження, актовий запис №1021.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.03.1986 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2026 року. Спільне сімейне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя та сімейні стосунки. Спільного господарства не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та суперечить інтересам позивача.
В судове засідання позивач не з`явився, однак надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання також не з`явилась, натомість надала до суду письмову заяву, в якій зазначила, що на розірвання шлюбу погоджується, просить розглянути справу без її участі.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 28.03.1986 року, вбачається, що 28.03.1986 року в м.тюмень палац одруження було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис №1021. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу – " ОСОБА_4 ".
З урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, співробітництво з установами юстиції російської федерації на цей період не здійснюється, у зв`язку із порушенням російською федерацією цілей та принципу статуту ООН, Гельсінського Заключного Акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною аресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України Міністерство закордонних справ України 24.02.2022 року нотифікувало мзс рф про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992 року. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в росії та росії в Україні, а також будь-ке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року. Конвенція про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року на сьогодні у відносинах з російською феденраціїю не застосовується.
Згідно зст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу Українищодо підстав недійсності шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України.
Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН.
Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи обґрунтування позову, а також те, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу та подружжя спільного побуту не ведуть, суд дійшов до висновку, що фактичні подружні стосунки сторони припинили та не бажають їх відновлювати. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примушування позивача до шлюбу з ОСОБА_2 не допускається.
За таких обставин, суд дійшов до висновку, що строк на примирення надавати недоцільно, і шлюб між сторонами належить розірвати.
Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у належному розмірі 1331 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції №2.744689419.1 від 07.07.2026 року.
Таким чином 50 відсотків судового збору, які складають 665 грн. 60 коп., підлягають поверненню позивачу на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.
Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом, що складає 665 грн. 60 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.24, ч.3 ст.105, ст.ст.112 СК України, ст.ст. 76-81, ст.ст. 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, – задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 28.03.1986 року м.тюмень палац одруження, актовий запис №1021, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомий, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції до платіжної інструкції №2.744689419.1 від 07.07.2026 року, в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанціїдо платіжної інструкції №2.744689419.1 від 07.07.2026 року, в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Встановити порядок виконання рішення відповідно до якого воно після набрання ним законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та здійснення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 115 СК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Т.О. Калашнікова