Справа № 734/1531/26 | Головуючий у 1 інстанції Бузунко О. А.
Провадження № 33/4823/589/26 |
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП |

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2026 року | місто Чернігів

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Гусач О.М., 
за участю захисника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - адвоката Гатежа В. М. (в режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , 

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив місцевий суд, ОСОБА_1 , 22 березня 2026 року, о 06 год. 20 хв., у с. Кіпті, дорога М-01 97 км Київ – Чернігів - Нові Яриловичі, Чернігівського району та області, керував автомобілем Mercedes – Benz, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні відповідні належні та допустимі докази того, що він, отримуючи відповідне письмове направлення на огляд, відмовляється від його отримання чи отримавши його висловлює чітку відмову від проходження огляду, що могло б слугувати самостійною підставою для притягнення його до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказує, поліцейськими, під час збору доказів у справі про адміністративне правопорушення не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.
Будучи впевненим у своїй правоті, він заїхав до найближчої лікарні КНП «Київська міська клінічна лікарня № 10» та негайно здав необхідні аналізи на предмет вживання заборонених речовин. За результатами аналізів в його крові та сечі заборонених речей не виявлено. Копію результатів надіслав для долучення до матеріалів справи.
Звертає увагу суду на те, що на порушення вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція зупинила його без будь-яких на те підстав, у зв`язку з чим усі наступні вимоги працівників поліції він не зобов`язаний був виконувати.

Будучи належним чином повідомлений про день і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» 06.08.2026 об 11:21:14, ОСОБА_1 на апеляційний розгляд не прибув, його явка була не обов`язковою. Заяв про перенесення розгляду не подавав. 

Під час апеляційного розгляду захисник Гатеж В. М. підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її з викладених у ній підстав.

Заслухавши аргументи захисника Гатежа В. М., переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 621099 від 22 березня 2026 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 3 БУПП в Чернігівській області Шуби І. від 22.03.2026; інформацією, яка розміщена на CD диску, на якому детально зафіксовано обставини, за яких було запропоновано особі пройти огляд на виявлення стану сп`яніння та причини відмови від його проходження.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів, вбачається що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, після зупинки та перевірки документів, поліцейський вказав на наявність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, на що останній зазначив: «… сьогодні не вживав, спиртні напої вживав напередодні, на місці проходити огляд не буду, оскільки не довіряю приладу Драгер...». Поліцейський пропонує проїхати для освідування до найближчого закладу охорони здоров`я та роз`яснює про відповідальність, яка передбачена за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 погоджується. Перебуваючи у лікарні, ОСОБА_1 знову заявляє, що приладу Драгер не довіряє і бажає здати кров. Поліцейські роз`яснили водію, що такі його дії можуть бути визнані, як відмова від проходження огляду, що тягне за собою порушення п.2.5 Правил дорожнього руху та складання протоколу за ст. 130 КУпАП. Після того, як ОСОБА_1 вкотре відмовляється продути Драгер, відносно останнього поліцейським складається протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
Враховуючи, що ОСОБА_1 мав статус водія, на якого законом складено обов`язок в разі виниклої потреби підтвердити відсутність стану, зокрема, алкогольного сп`яніння, останній мав пройти відповідно до встановленого порядку огляд у закладі охорони здоров`я.
Такий обов`язок може бути незручним, певною мірою обтяжливим, однак в силу правового статусу водія та керування джерелом підвищеної небезпеки, така процедура є необхідною з метою охорони суспільних відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Також із відеозапису з боді - камери поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 тривалий період часу перебував у лікарні, проте за значний проміжок часу, огляд не пройшов. При цьому будучи обізнаним з порядком проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Суд не бере до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що лікар зобов`язаний був відібрати у нього кров, оскільки жодна норма чинного законодавства не містить такого обов`язку.
У свою чергу, наявність в Інструкції норми, яка містить перелік видів біологічного середовища, які можуть бути відібрані, жодним чином не свідчить, що це є альтернатива для особи, яка проходить огляд на стан сп`яніння, обирати вид біологічного середовища, яке йому зручно здавати.
Вказана альтернатива встановлена для тих випадків, коли відсутня реальна об`єктивна можливість здати якийсь із зазначених видів біологічного середовища з урахуванням стану особи у якої відбираються проби, правил відібрання тих чи інших зразків, їх зберігання, транспортування, тощо. 
Будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на не можливість пройти огляд за допомогою спеціального технічного приладу через незадовільний стан здоров`я, наявність хронічних захворювань, тощо, ОСОБА_1 лікарю не повідомлялось, як і не було надано таких даних суду під час розгляду справи.
Доводи ОСОБА_1 про обов`язковість проведення лікарем лабораторних досліджень, є безпідставними з огляду на наступне.
Так, згідно п. 7 Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015 /далі - Інструкції/, передбачено обов`язкове проведення лабораторних досліджень саме на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, а в даному випадку йдеться про стан алкогольного сп`яніння, що не є тотожними поняттями.
Пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції визначено, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Відповідно до п. 14 Розділу ІІІ Інструкції обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, якщо водій учасник дорожнього руху внаслідок дорожньо транспортної пригоди перебуває в несвідомому стані або з тяжкими травмами.
Тобто, Інструкцією регламентовано обов`язкове проведення лабораторних досліджень саме на визначення наркотичного засобу, психотропної речовини, або щодо водія учасника дорожнього руху внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, який перебуває в несвідомому стані або з тяжкими травмами, а в даній справі для підтвердження чи спростування стану алкогольного сп`яніння проведення лабораторних досліджень не було обов`язковим.
Посилання ОСОБА_1 на те, що він від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, не заслуговує на увагу, оскільки його поведінка свідчить про протилежне, а саме про те, що він перебуваючи в медичному закладі не зробив жодних дій, які б свідчили про дійсність його намірів пройти на вимогу працівника поліції відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння, натомість будь-яким чином намагався уникнути огляду на стан сп`яніння, що вірно розцінено, як відмова від проведення огляду.
Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
Твердження апелянта про те, що під час розгляду даної справи судом не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не доводять наявність в його діях складу вчинених правопорушень, повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Апеляційний суд також не може взяти до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що він самостійно пройшов огляд у Київській міській лікарні, так як убачається з Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.03.2026, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, оскільки огляд проведений не у відповідності до положень ч. 4 ст. 266 КУпАП. Даний результат було отримано останнім на підставі його самозвернення, без присутності працівників поліції, проведено через тривалий час (після спливу 2 годин).
Більш того, водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі в порядку, визначеному Інструкцією та ст. 266 КУпАП, тому огляд на стан сп`яніння, за результатами якого був складений Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.03.2026, є недійсним.
Посилання ОСОБА_1 щодо незаконної зупинки транспортного засобу працівниками патрульної поліції не знайшли свого підтвердження, оскільки з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або ненадання працівниками поліції доказів вчинення правопорушення, не позбавляє водія обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння, та не впливає на причину зупинки. До того ж питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП. 
Доводи ОСОБА_1 про не роз`яснення працівниками поліції йому його процесуальних прав, є непереконливими та спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, у якому міститься відмітка про те, що останньому були роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 , під час складення протоколу стосовно нього скористався своїм конституційним правом, яке передбачене ст. 63 Конституції України та надав пояснення по суті порушення.
Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
Твердження апелянта про те, що під час розгляду даної справи судом не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не доводять наявність в його діях складу вчинених правопорушень, повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути ним установленої законом відповідальності за скоєне.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1 , ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення , - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернігівського апеляційного суду | О. М. Гусач