3/130/659/2026 
130/2731/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01.09.2026 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду 
Вінницької області Костянтин Шепель
за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , 

розглянувши в залі судових засідань №1 Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли з Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , працюючого - за статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

у с т а н о в и в :

До Жмеринського міськрайонного суду 3 серпня 2026 року надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1№ 732565 від 30 липня 2026 року, 29 липня 2026 року о 20-45 год водій ОСОБА_2 на відрізку автодороги Т 02-18 в напрямку до м. Жмеринки з с. Біликівці, керуючи автомобілем «Toyota Proace City», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив наїзд на вибоїну на проїжджій частині та автомобіль отримав механічні пошкодження, чим порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України. 
Крім цього, 30 липня 2026 року було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 732576 по факту того, що водій ОСОБА_2 на відрізку автодороги Т 02-18 в напрямку до м. Жмеринки з с. Біликівці керуючи автомобілем «Toyota Proace City», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив наїзд на вибоїну та залишив місце вчинення дорожньо транспортної пригоди до якої був причетний, чим порушив пункт 2.10а Правил дорожнього руху України.
Відповідні протоколи були складені поліцейським СРПП Жмеринського РВП у Вінницькій області Демчуком В.М. про вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна та статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. 
Постановою судді від 1 вересня 2026 року два протоколи об`єднано для розгляду в одному провадженні. 
Відповідно до статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
В судовому засіданні ОСОБА_2 вини у вказаних правопорушеннях не визнає повністю. Пояснює, що 29 липня 2026 року о 20-45 год він на відрізку автодороги Т 02-18 в напрямку до м. Жмеринки з с. Біликівці, керуючи автомобілем «Toyota Proace City», рухався з невеликою швидкістю, близько 60 км/год і не побачив на дорозі яму та в`їхав в неї. Внаслідок наїзду на яму колесо автомобіля зазнало механічних пошкоджень. Оскільки це застрахований автомобіль, то він зателефонував до страхової компанії, з метою отримання консультації щодо відшкодування, де йому порадили звернутись до поліції, щоб зафіксувати даний страховий випадок. Тому він наступного дня зателефонував на спецлінію 102 та повідомив про подію, після чого працівниками поліції відносно нього було складено два протоколи про адміністративні правопорушення.
Суддя оглянув матеріали справи, а саме протоколи про адміністративне правопорушення, у яких ОСОБА_2 поставив свій підпис; рапорт про надходження повідомлення на спецлінію 102 від ОСОБА_2 про те, що він пошкодив колесо на автомобілі внаслідок вибоїни на проїжджій частині; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію та письмове пояснення ОСОБА_2 , яке відповідає поясненням, наданим в судовому засіданні; акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 30 липня 2026 року, у якому вказано, що ділянка дороги містить вибоїни; схему до акту обстеження; фото вибоїн та пошкодженого автомобіля; копію посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого цим законом, характеризується діями спрямованими на порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з пунктами 2.3Б, 12.1, Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Дослідженими доказами встановлено, що причиною ДТП є не умисні дії ОСОБА_2 , а невідповідність дорожнього покриття, про що ОСОБА_2 , який рухався з дотриманням вимог ПДР України, не знав і не міг знати з урахуванням дорожньої обстановки та темної пори доби, а відтак об`єктивно не міг запобігти ДТП.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачене статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення настає в разі залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. 
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.
Термін «залишення місця дорожньо-транспортної пригоди», відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, має таке значення: це дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Пунктом 2.10 Правил дорожнього руху України встановлено перелік обов`язків водія в разі його причетності до дорожньо-транспортної пригоди, зокрема негайно зупинити транспортний засіб і залишатись на місці пригоди, не переміщати даний транспортний засіб, повідомити про ДТП орган поліції, чекати прибуття поліцейських.
Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку з вимогами Правил дорожнього руху України можна прийти до висновку, що суб`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, полягає у вчиненні умисних дій водієм, спрямованих на приховання ДТП, до якої він причетний. 
З метою збирання доказів на співробітників поліції покладається обов`язок, відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, долучати до протоколу про адміністративне правопорушення: схему місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; пояснення учасників пригоди та свідків; показання технічних приладів; показання засобів фото- та/або відеоспостереження; інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.
Однак при дослідженні матеріалів даних справ суддею не було встановлено належних та допустимих доказів, на підставі яких, поза розумним сумнівом, що є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною, може бути зроблений висновок про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, що ставляться йому у вину складеними стосовно нього протоколами. 
Із пояснень ОСОБА_2 встановлено, що він не вчиняв умисних дій, спрямованих на вчинення ДТП та приховання факту ДТП та обставин їх скоєння, доказів його винуватості, які не можуть стати підставою для притягнення до адміністративної відповідальності немає, чим доводиться відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень (п.110 рішення ЕСПЛ у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97).
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, вважаю вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення , недоведеною.
Частина перша статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до пункту 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Закриваючи провадження у справі, не можу не нагадати, що одним із завдань поліції, відповідно до статті 2 Закону України "Про поліцію", є надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. 
Керуючись статтями 62, 129 Конституції України, статтями 7, 122-4, 245, 247, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення , суддя -

п о с т а н о в и в :

Справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за статтями 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів.

Суддя Костянтин ШЕПЕЛЬ