ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2026 року | справа № 380/8389/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області (далі – відповідач, Управління), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області, викладену у листі №133/вих.01-5/301/26 від 06.04.2026, щодо відмови у встановленні статусу особи з інвалідністю та видачі відповідного посвідчення ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.
Ухвалою суду від 04.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що є особою з інвалідністю ІІІ групи у зв`язку із отриманою травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби. З метою отримання статусу «особа з інвалідністю в наслідок війни» позивач звернувся до відповідача із заявою, однак отримав відмову, оскільки травма позивача, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, не є підставою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Відповідач відзиву на позов у встановлений строк не подав. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 6 статті 162 КАС України).
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, – через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 проходити службу в органах Державної прикордонної служби України.
Під час проходження служби штаб-сержант ОСОБА_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії – водій 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) НОМЕР_1 прикордонного загону отримав травму (перелом заднього краю дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки).
Відповідно до акту №60-24 розслідування нещасного, що стався близько 12:00 год 29.10.2024 та акту №60-24 про нещасний випадок, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби позивач, перебуваючи на підготовці під час проведення навчань на базі тимчасового навчального пункту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону, відпрацьовуючи на окопах тактику по відбиттю позиції, зістрибнувши з окопу на дорогу, «відчув різкий біль у правій нозі» та отримав травму (перелом заднього краю дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки); нещасний випадок стався під час виконання обов`язків військової служби; нещасний випадок з отримання травми трапився внаслідок власної необережності.
Згідно з довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії №5410 від 03.12.2025 «Травма, ТАК, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби. Захворювання, ТАК, пов`язано з проходженням військової служби».
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №10471/26/677/Р від 05.02.2026 позивачу з 08.01.2026 встановлено ІІІ групу інвалідності строком до 08.01.2027. У витязі з рішення вказано, що травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
З метою отримання статусу та посвідчення «особа з інвалідністю в наслідок війни», позивач звернувся до відповідача із заявою від 24.03.2026.
Відповідач листом від 06.04.2026 повідомив позивача про відсутність підстав для надання статусу особи з інвалідністю в наслідок війни, оскільки травма позивача, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, не є підставою для надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.
Вважаючи протиправною відмову відповідача щодо надання статусу особи з інвалідністю в наслідок війни, позивач звернувся за захистом порушених прав до суду.
Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них передбачено приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі – Закон №3551-XII).
Згідно з статтею 1 Закону №3551-XII цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Таким чином, цією нормою законодавець визначив загальне поняття «ветеран війни», яке об`єднує різні групи осіб в залежності від особливостей їх участі у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Статтею 7 Закону №3551-XII визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Згідно з частиною 1 статті 7 Закону №3551-XII передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни (далі – Положення №302).
Відповідно до пункту 2 Положення №302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Згідно з пунктом 7 Положення №302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого», «Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України» видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі - місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики), за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.
Пунктом 10 Положення №302 визначено, що «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Таким чином, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому, у разі закінчення терміну дії посвідчення та продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності, вклеюванню нового бланку із відповідними записами чи видачі нового посвідчення безтерміново, передує встановлення, чи особа має право на статус ветерана війни.
З позиції позивача ним дотримано вимоги, що встановлені пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки він проходив військову службу та йому встановлена третя група інвалідності внаслідок травми, одержаного під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №3551-ХІІ для визначення права на встановлення статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни» підлягає встановленню те, що, по-перше: особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, та, по-друге: такі особи стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.04.2021 у справі №0540/9350/18-а.
Отже, у межах цієї справи слід встановити чи розповсюджується викладені положення пункт 1 частини 2 статті 7 Закону №3551-XII на позивача, який проходив військову службу та якому встановлена третя група інвалідності внаслідок травми, одержаної під час виконання обов`язків військової служби.
Віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону №3551-XII безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4 цього Закону, а саме: ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Тобто, статус «особа з інвалідністю внаслідок війни» безпосередньо пов`язаний із вказаними у статті 4 Закону №3551-XII поняттям «ветеран війни», а тому, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до «осіб з інвалідністю внаслідок війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Верховний Суд у постанові від 02.04.2021 у справі №0540/9350/18 акцентував увагу на тому, що отримання ушкодження здоров`я під час проходження військової служби (пов`язаного з проходженням служби) та подальше встановлення інвалідності внаслідок такого ушкодження, не є достатньою підставою для надання статусу «особи з інвалідністю внаслідок війни». Визначальним є те, що таке ушкодження повинно бути пов`язане із безпосередньою участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Отже, визначальним при розгляді справи є встановлення того, чи пов`язана інвалідність позивача з безпосередньою участю у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, адже в іншому випадку особа не може вважатись інвалідом війни.
Такі правові висновки узгоджуються з висновками викладеними, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 (справа №824/32/19-а), від 18.11.2020 (справа №1140/2362/18) та від 02.04.2021 (справа №0540/9350/18).
Разом з тим, у частині 1 статті 7 Закону №3551-XII законодавцем вжито формулювання «до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання,[…] одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті,[…] або з участю в бойових діях у мирний час».
Із доказів у справі суд встановив, що під час проходження військової служби позивач, перебуваючи на підготовці під час проведення навчань на базі тимчасового навчального пункту «Варяж» НОМЕР_1 прикордонного загону, відпрацьовуючи на окопах тактику по відбиттю позиції, зістрибнувши з окопу на дорогу, «відчув різкий біль у правій нозі» та отримав травму (перелом заднього краю дистального метаепіфізу правої великогомілкової кістки).
Згідно з довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії №5410 від 03.12.2025 «Травма, ТАК, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби. Захворювання, ТАК, пов`язано з проходженням військової служби».
Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №10471/26/677/Р від 05.02.2026 травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Отже, за обставин цієї справи позивача отримав травму під час навчань, яка пов`язана виконанням обов`язків військової служби, та у зв`язку із чим йому встановлена ІІІ група інвалідності.
Викладене свідчить, що тримав позивача не пов`язана із захистом Батьківщини, не отримана під час участі у бойових діях, як це вимагає стаття 4 Закону №3551-XII.
Саме лише встановлення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи ІІІ групи інвалідності з формулюванням «травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби» не є безпосередньою підставою для надання позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки такий статус може бути визначений тільки відповідно до вимог та з підстав, визначених Законом №3551-XII.
З огляду на встановлені обставини справи та викладені норми права суд висновує, що оскільки позивачу встановлено інвалідність внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, а не в результаті участі у захисті Батьківщини чи в бойових діях, на позивача не поширюються приписи статті 7 Закону №3551-XII, а тому, у відповідача відсутні підстави для встановлення йому статусу «особи з інвалідністю внаслідок війни».
Приписами статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог. Тому, в задоволенні позову слід відмовити повністю.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати між сторонами не розподіляються.
Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в :
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Судовий збір зі сторін не стягувати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області (79008, вул. Винниченка, 18, м. Львів; ЄДРПОУ 44000827).

Суддя | Кравців Олег Романович