Справа № 462/3519/26 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л. 
Провадження № 33/811/1234/26 Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Давидовича Олександра Олександровича на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 24 червня 2026 року,
з участю правопорушника – ОСОБА_1 , 
захисника правопорушника – адвоката Давидовича О.О.

в с т а н о в и в:
цією постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Згідно з постановою судді,  ОСОБА_1 , 20 квітня 2026 року о 23:15 год. на вул. Городоцькій, 205 у м. Львові керував транспортним засобом марки MAZDA CX-5, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу Alcotest Drager 6810, результат - 1,22 ‰, чим порушив п. 2.9А ПДР України, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Давидович О.О. покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що місцевий суд дійшов передчасного та необгрунтованого висновку про доведеність факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , незважаючи на відсутність допустимих доказів такої обов`язкової ознаки складу адміністративного правопорушення. Звертає увагу на те, що відеозапис події не містить моменту руху транспортного засобу та його зупинки. Стверджує, що працівниками поліції порушено вимоги щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 . Крім цього, апелянт зазначає, що суддею районного суду залишено поза увагою невідповідність часу, зазначеного у постанові про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП та зафіксованого на відеозаписі події; істотну розбіжність між температурою, зазначеною у роздруківці спеціального технічного засобу Драгер та офіційними даними Українського гідрометеорологічного центру; відсутність документального підтвердження проходження спеціальним технічним засобом обов`язкової метрологічної повірки. 
Просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та виступ його захисника – адвоката Давидовича О.О. про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, зокрема настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, якими водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 646062 від 20 квітня 2026 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; роздруківкою приладу Alcotest Drager 6810 ARСЕ-0243 із позитивним результатом 1,22 ‰; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; рапортом працівника поліції від 21 квітня 2026 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7060165 від 20 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 510 гривень, за те, що він 20 квітня 2026 року о 23.15 год. керуючи транспортним засобом MAZDA CX-5, номерний знак НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, що і слугувало причиною зупинки транспортного 
засобу поліцейським; відеозаписом події, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 646062 від 20 квітня 2026 року, складений щодо ОСОБА_1 за своєю формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, містить у собі усі необхідні дані щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та особи-порушника. 
Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені, проте від підпису та пояснень остання відмовилася про що свідчать підпис останнього у такому. 
Апеляційний суд не бере до уваги доводи адвоката Давидовича О.О. в частині недоведення факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі вищепереліченими доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання правопорушником своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.
Щодо покликань апелянта на те, що працівники поліції незаконно зупинили ОСОБА_1 , то такі можуть бути предметом іншого розгляду у визначеному законом порядку. 
Крім цього, апеляційний суд відхиляє доводи правопорушника ОСОБА_1 в судовому засіданні про те, що працівники поліції не відсторонили його від керування транспортним засобом,оскільки такі не спростовують вину останнього в порушенні п. 2.9 Правил дорожнього руху, а сам факт незастосування працівниками поліції заходів забезпечення провадження в ході оформлення матеріалів справи про адміністративні правопорушення не спростовує факту його вчинення. 
Посилання апелянта на недійсність результатів алкотестера Drаgеr 6810 у зв`язку із різницею у показаннях температури повітря, зафіксованої у роздруківці приладу та офіційними даними Українського гідрометеорологічного центру,апеляційним судом оцінюються критично, з огляду на наступне. 
Відповідно до інструкції з експлуатації газоаналізатора Драгер Алкотест 6810, яка є у відкритому доступі, відбір проби повітря, що видихає особа та результат тестування здійснюється даним приладом автоматично, у разі будь-яких порушень під час відбору пристрій зазначає про помилку. Як вбачається із відеозапису подій, будь-яких порушень інструкції допущено не було, газоаналізатор показав результати тестування без будь-яких помилок, які у подальшому були роздруковані поліцейським.
При цьому апеляційний суд вважає, що прилад Драгер не є приладом по вимірюванню температури повітря. Відповідно, поточна робоча температура для приладу може відрізнятись від зовнішніх погодних умов. Таким чином, температура навколишнього середовища може не співпадати з показником температури приладу з наведених причин та жодним чином не впливатиме на результати тестування і це не свідчить про його непридатність.
При вимірюванні приладом Drager Alkotest 6810 він може показувати помилкове значення температури, якщо він зберігався у салоні автомобіля при іншій температурі та безпосередньо перед вимірюванням був перенесений назовні, що має місце на відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.
Щодо тверджень апелянта на те, що газоаналізатор, яким проводився огляд ОСОБА_1 не є належним приладом для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та його результати, то такі апеляційний суд вважає надуманими.
Так, Наказом Держлікслужби №1529 від 29 грудня 2014 року затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення, де в п.43 вказано газоаналізатори «Drager Alcotest», реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений. Жодних обмежень щодо виду газоаналізатору за номером не передбачено. Газоаналізатори «Drager Alcotest» сертифіковані Міністерством економічного та торгового розвитку України за №UA-МІ/1-96-2014 від 01 вересня 2014 року та, відповідно до свідоцтва про Державну реєстрацію №14455/2014, внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення і дозволені для застосування на території України.
Тобто, газоаналізатор має всі документи, передбачені Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» в частині, що не суперечить вимогам Закону.
Вимірювальний прилад «Drager Alcotest 6810» пройшов державну реєстрацію в Україні, комплектується свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (останнє періодично видається після процедури калібрування та повірки терміном дії 1 рік).
З виписки результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager Alkotest 6810» вбачається, що датою калібрування приладу є 4.11.2025. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747, вказаний інтервал становить 1 рік, тобто до 4.11.2026 (огляд проводився 20.04.2026), а відтак підстави для визнання результатів приладу недійсними – відсутні.
Таким чином, вищенаведене спростовує доводи про незаконність та безпідставність використання газоаналізатора «Alcotest Drager №6810».
Крім цього, згідно з п.п.1,3 розділу ІІ Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Поряд з цим, «Інструкція з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 не містить імперативних вимог щодо надсилання до суду разом з матеріалами про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у випадку проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, документації у вигляді свідоцтва про повірку та сертифікату відповідності алкотестеру, за допомогою якого проводився огляд. Разом з тим, у разі виникнення сумнівів у допустимості такого приладу, сторона по справі може ініціювати витребування з поліції вищевказаної інформації в ході судового розгляду. З боку сторони захисту такого клопотання під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявлялося, тому дані доводи є необґрунтованими.
Відповідно до п.5 Розділу ІІ Інструкції поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння. Такої вимоги ОСОБА_1 не висловлював.
А тому, на переконання апеляційного суду, з наданих суду матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції дотримано вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 
Також, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).
Пункт 1) ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).
Виходячи з наведеного, покликання адвоката ДавидовичаО.О.про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,- 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 - адвоката Давидовича О.О. - залишити без задоволення, а постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 24 червня 2026 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік – без зміни.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя    Галапац І.І.