Справа№ 953/7216/26 
н/п 1-кп/953/775/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

"17" липня 2026 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора – ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
потерпілої - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,
захисника – адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 12026221130000575 від 10.05.2026 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, командира 1-го мінометного взводу - старшого офіцера на мінометній батареї 1-го батальйону територіальної оборони, військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта, з повною вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,- 
ВСТАНОВИВ:

Старший лейтенант ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її на посаді командира 1-го мінометного взводу — старшого офіцера на мінометній батареї 1-го батальйону територіальної оборони, військової частини НОМЕР_1 , 10.05.2026 приблизно о 09 год. 40 хв. (більш точного часу встановити не виявилось можливим), перебував навпроти під?їзду №5 буд. АДРЕСА_2 де зустрів раніше не знайомого йому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також перебував за вказаною адресою.
Під час спілкування між ОСОБА_7 , з однієї сторони, та ОСОБА_9 з іншої, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин трапився конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .
Перебуваючи у вказаному місці, у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, старший лейтенант ОСОБА_7 , діючи з необережності, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого в результаті своїх дій, оскільки не розрахував своєї сили, хоча з урахуванням ситуації та обстановки, що склалася повинен був і міг їх передбачити, проявляючи злочинну недбалість, підбіг до потерпілого ОСОБА_9 , та знаходячись в безпосередній близькості від останнього, на відстані витягнутої руки, обличчям один до одного, ОСОБА_7 кулаком правої руки наніс потерпілому ОСОБА_9 1 (один) удар в область обличчя з лівої сторони, в результаті якого потерпілий втратив рівновагу, та впав з висоти власного зросту назад, вдарившись потиличною ділянкою голови об тверде асфальтне покриття, отримавши від падіння важку тупу закриту черепно-мозкову травму з внутрішньочерепними крововиливами, переломом кісток черепа та забоєм головного мозку, що у своїй течії ускладнилася гострим розладом мозкового кровообігу та набряком-набряканням головного мозку.
В результаті спричинених ОСОБА_7 неумисних тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07 год. 10 хв. у приміщенні КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» Харківської МР, причиною смерті ОСОБА_9 є важка тупа закрита черепно-мозкова травма з внутрішньочерепними крововиливами, переломом кісток черепа та забоєм головного мозку. 
Дотримуючись засад кримінального судочинства, а саме доступу до правосуддя і змагальності сторін та свободи в поданні ними доказів, відповідно до вимог ст. 351 КПК України, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , свою провину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив суду, що скоїв злочин саме так як вказано в обвинувальному акті. Фактичні обставини справи, кваліфікацію злочину, а також наслідки злочину не оспорює. При цьому, пояснив, що займався перехопленням дронів, 10.05.2026 перебував на відновленні в м. Харкові та був вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначив, що їздив на заправку, повертався назад, однак, було перекрито в`їзд до будинку вантажним атомобілем. Так, поставив машину, до нього підійшов чоловік та спитав чи надовго він поставив машину, на що відповів йому в грубій формі, повідомив, що військовий та може ставити автівку де хоче, та після цього пішов. Однак, вслід йому цей чоловік почав ображати його, на що він повернувся і вдарив цього чоловіка в голову, той впав, розбив голову, в нього пішла піна та кров з роту. Вказав, що повернув його на бік і викликав швидку допомогу. При цьому, зауважив, що наміру спричинити смерть – жодного разу у нього не було. 
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, в порядку вимог ст. 135 КПК України, що відповідно до вимог ст. 325 КПК України не є перешкодою для проведення судового розгляду. Відповідно до наданої до суду заяви просила розглядати справу без її участі, призначити покарання обвинуваченому не пов`язане з позбавленням волі (а.с. 33).
Обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються. Цю позицію підтримала і сторона обвинувачення.
Сторони кримінального провадження під час судового розгляду клопотань про визнання доказів недопустимими не подавали.
Судом роз`яснені положення ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам процесу вони зрозумілі.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_7 , своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого. 
Суд проводив розгляд даного кримінального провадження лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною. 
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.
Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він командир 1-го мінометного взводу - старший офіцер на мінометній батареї 1-го батальйону територіальної оборони, військової частини НОМЕР_1 , старший лейтенант, з повною вищою освітою, одружений, має постійне місце мешкання та реєстрації, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому  ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. 
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_7 покарання передбачене санкцією ч.1 ст.119 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених у ст. 65 КК України.
Водночас, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є необережним злочином, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , процесуальну поведінку останнього, усвідомлення ним протиправності вчиненого, щире бажання виправитись, наявність постійного місця проживання, наявність декількох пом`якшуючих обставин, враховуючи позицію потерпілої, яка просить не позбавляти свободи обвинуваченого, клопотання командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_10 , в якому останній просив не призначати покарання за вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, яке пов`язане з реальним строком відбування покарання у вигляді позбавлення чи обмеження волі, суд вважає можливим перевиховання і виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому звільняє його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме такий вид покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався. 
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.  
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд – 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
Звільнити  ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини за місцем проходження служби, повідомляти командира за місцем проходження служби про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини за місцем проходження служби.
У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку, на підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17.07.2026.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1