Провадження № | 2/447/442/26
Справа № | 447/3923/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

10.09.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новороздільської міської ради, треті особи: Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Державна пенітенціарна служба України, Державна іпотечна установа, про зобов?язання вчинити дії.
представник позивача Ратич Т.М.

Процесуальні дії у справі.
05.12.2025 представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Ратич Т.М. подав позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новороздільської міської ради, треті особи: Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Державна пенітенціарна служба України, Державна іпотечна установа, про зобов?язання вчинити дії. 
В обґрунтування позову представник позивача покликається на те, що на підставі ордера серії А №15 від 22.03.2010 позивач ОСОБА_1 , у той час начальник Сокальського міжрайонного відділу КВІ Управління ДД України ПВП у Львівській області, із сім`єю набули право на зайняття службової квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до акту прийому-передачі квартир від 21.12.2011, квартиру передано Державній пенітенціарній службі України, яка, в свою чергу, згідно з актом від 29.03.2012 передала квартиру Державному департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області. Власником квартири, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, значиться Державна іпотечна установа. Виконавчий комітет Новороздільської міської ради листом від 05.09.2025 повідомив про те, що Новороздільська міська рада не приймала рішення щодо передачі квартири до комунальної власності територіальної громади. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції» №348 від 18.05.2016, ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи управління Державної пенітенціарної служби та встановлено, що Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (м. Львів) є правонаступником управління Державної пенітенціарної служби у Львівській області. Листом від 29.08.2025 ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції повідомило про те, що не володіє будь-якими відомостями щодо вказаного майна. Зазначена квартира на балансі ЗМУ МЮ не перебуває, вирішити питання стосовно надання дозволу, про який йдеться у запиті, не вбачається можливим. На заяву щодо клопотання перед виконавчим комітетом Новороздільської міської ради про виключення квартири з числа службових Державна пенітенціарна служба України листом від 13.10.2025 вказала на те, що для вирішення питання по суті варто звернутись до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції. За результатами розгляду звернення щодо виключення квартири з числа службових виконавчий комітет Новороздільської міської ради листом від 28.11.2025 повідомив про необхідність клопотання підприємства, установи. У зв`язку з наведеним, через наявність статусу «службова» позивач не може приватизувати квартиру, а відповідач відмовляється погодити виключення квартири із числа службового житла через відсутність відповідного клопотання, відтак, представник позивача вважає, що іншим способом, ніж у судовому порядку вирішити питання про виключення квартири із числа службових не видається можливим. Представник позивача також у позові наводить, що внаслідок бездіяльності відповідача позивач фактично позбавлена можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказує, що відповідачем не наведено жодних аргументів про наявність потреби у подальшому використанні квартири в якості службового житла, у зв?язку з чим відпала потреба в такому його використанні. При цьому виключення квартири з числа службових не призведе до порушення прав інших громадян, які перебувають у черзі на отримання житла, оскільки спірне житло не є вільним, зайняте позивачем і в такий спосіб вона буде забезпечена житлом.
Ухвалою від 09.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву, третій особі встановлено строк для подання пояснень по суті позову.
Відповідачем 09.12.2025 отримано копію ухвали суду від 09.12.2025, копію позовної заяви з додатками до електронного кабінету (а.с. 24).
Треті особи Державна пенітенціарна служба України, ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції також 09.12.2025 отримано копію ухвали суду від 09.12.2025, копію позовної заяви з додатками до електронного кабінету (а.с. 25, 26).
Третя особа Державна іпотечна установа 24.12.2025 отримала копію ухвали суду від 09.12.2025, копію позовної заяви з додатками, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 34).
Відповідачем відзиву у встановлений строк ухвалою від 09.12.2025 подано не було.
29.12.2025 засобами системи «Електронний Суд» представник третьої особи Державної іпотечної установи – адвокат Старовойт В.П. подав до суду пояснення щодо позову (а.с. 36-54).
У поясненнях вказує, що з позовної заяви вбачається, що зміст порушеного права позивачки зводиться до того, що ОСОБА_1 вирішила скористатись правом на безоплатну приватизацію тимчасово займаного нею житла, однак, не може його реалізувати у зв`язку з тим, що квартира має статус службової. ДІУ заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, що наведена у позові квартира АДРЕСА_2 була придбана Державною іпотечною установою на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 №1081-р «Про придбання квартир для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов». Власником майна, переданого Державній іпотечній установі, незалежно від джерел його формування, є Держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки останній виступив її засновником. Сама ж Державна іпотечна установа, відповідно до установчих документів, наділена лише правом господарського відання щодо цього майна. У випадку оформлення права власності на придбані Державною іпотечною установою квартири відповідно до переліків житлових будинків, затверджених Кабінетом Міністрів України, для забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, та державної реєстрації права власності на такі об`єкти, таке оформлення та державну реєстрацію слід здійснювати за державою в особі Кабінету Міністрів України. При цьому у свідоцтві про право власності на нерухоме майно та, відповідно, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно робиться відмітка, що майно закріплено на праві господарського відання за Державною іпотечною установою. 27.07.2011 КМУ було прийнято постанову №855 «Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою» (постанова №855), якою було затверджено Порядок безоплатної передачі квартир, що придбані Установою (Порядок) відповідно до актів КМУ та перебувають на її балансі, визначеним у цих актах органам. Відповідно до пункту 2 Порядку, квартири передаються безоплатно відповідно до актів КМУ в управління відповідного органу (МОУ, МВС, МНС, СБУ, СЗР, Адміністрації ДПС, ДПтС, УДО, ГПУ) та до комунальної власності органів місцевого самоврядування. Державна іпотечна установа та органи, яким передані квартири, відображають в установленому порядку факт здійснення операції з передачі квартир у бухгалтерському обліку. На виконання іншого розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 № 1671-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою, у м. Новому Роздолі», зазначена у позові квартира АДРЕСА_2 за актом прийому-передачі квартир від 21.12.2011 була передана з господарського відання Державної іпотечної установи в оперативне управління Державної пенітенціарної служби України, для подальшого надання зазначеним у поіменному списку громадянам, затвердженому цим розпорядженням КМУ. За цим актом від Державної іпотечної установи до Державної пенітенціарної служби України були передані всі документи щодо квартири АДРЕСА_2 , необхідні для здійснення подальших реєстраційних дій: договір купівлі-продажу нерухомого майна, технічний паспорт на квартиру, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витяг з бухгалтерського балансового рахунку. Квартира АДРЕСА_2 була списана з балансу Державної іпотечної установи, у зв`язку з її передачею в оперативне управління Державній пенітенціарній службі України. Станом на день надання цієї відповіді власником квартири залишається Держава в особі Кабінету Міністрів України, а право оперативного управління квартирою належить Державній пенітенціарній службі України (або її правонаступнику). Постановою КМУ «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції» від 18.05.2016 №348 ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи управління Державної пенітенціарної служби України та утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції – міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації: Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Південне, Південно-Східне, Північно-Східне, Центральне та Центрально-Західне. Постановою КМУ «Про утворення міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань» від 13.09.2017 №709 утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань – Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України. Однак вказаний територіальний орган проіснував до початку 2020 року. А 24.01.2020 постановою КМУ «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції № 20» його і Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було ліквідовано і утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань — Департамент з питань виконання кримінальних покарань, що є правонаступником територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно цієї постанови. Оскільки спірна службова квартира державної форми власності належить до сфери управління ДПтС України, відповідачами у цій справи можуть бути такі органи ДКВС України: Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (код ЄДР 40867243) як правонаступник Управління ДПтС у Львівській області; Державна пенітенціарна служба України (код ЄДР 37534799). За таких обставин, з урахуванням вимог п. 1.6. Порядку надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу та працівниками ДКВС України, позивач має спочатку звернутись із заявою про виключення квартири з числа службових до відповідного органу – Західного міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції. У подальшому Західне міжрегіональне управління з ПВКП МЮ, отримавши погодження ДПтС України, повинно звернутись з клопотанням про виключення квартири з числа службових до органу місцевого самоврядування. Проте, позивачем не долучено до позовної заяви доказів звернення із заявою про виключення квартири з числа службових до ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, не надано доказів відмови у задоволенні такої заяви або доказів її нерозгляду впродовж встановленого законом терміну. Натомість позивачем до позовної заяви долучено відповідь на адвокатський запит, який не може замінити собою заяву громадянина про виключення квартири з числа службових. Представник третьої особи також зазначив, що доказів порушення будь-якого житлового права позивача разом із позовом не надано, тому позовна заява подана передчасно. Щодо порядку виключення квартири з числа службових, то представник третьої особи вказав, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях колишніх працівників, які звільнені зі служби (роботи), не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Отже, жиле приміщення підлягає виключенню з числа службових за наявності однієї з двох умов: 1) якщо відпала потреба в такому його використанні; 2) у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Жодну з наведених умов не покладено в обґрунтування правової підстави позову. Прийняття рішення про виключення квартири зі складу службових відноситься до дискреційних повноважень власника, що передбачає визначену йому законодавчими положеннями свободу розсуду при виборі одного із можливих управлінських рішень, в який суд втручатись не вправі. У чинному законодавстві України відсутні правові норми, які зобов`язували б власника житлового приміщення, яке належить до службового житлового фонду, виключити його із цього фонду, а сам лише факт проживання особи в службовому житловому приміщенні не є підставою для виключення його із числа службових. Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає у тому, що воно надається у зв`язку з характером трудових відносин особи з володільцем такого, а тому особа, яка користується службовим житлом усвідомлює, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення. Згідно із статтею 124 ЖК Української РСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. При вселенні у спірну квартиру позивачка ОСОБА_1 була обізнана про її статус як службового житла та могла усвідомлювати тимчасовий характер користування житлом, наданого у період її перебування у трудових відносинах із роботодавцем, з урахуванням гарантій, передбачених статтею 125 ЖК Української РСР. Як убачається з декларації ОСОБА_1 , поданої 19.04.2025 та розміщеної на вебсайті НАЗК, вона займає посаду головного спеціаліста відділу вивчення судової статистики Західного апеляційного господарського суду. Отже, позивач припинила її правовідносини з роботодавцем, який надав їй службове житло, вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення. Місце фактичного проживання позивача або поштова адреса, на яку НАЗК може надсилати кореспонденцію суб`єкту декларування ОСОБА_1 вказано с. Сокільники Львівської області. З інформації наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 31.01.2017 є власником збудованого нею житлового будинку загальною площею 115.4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , та земельної ділянки 4623686400:01:003:1509, площею 0.0112 га. Отже, право позивача на житло не порушено, оскільки її не позбавляють можливості проживати у спірному житловому приміщенні та користуватися ним, не ставиться питання й про виселення позивачки зі спірної квартири, попри те, що вона припинила трудові відносини з роботодавцем, який надав їй службове житло; не проживає у наданому службовому житлі в м. Новий Розділ; працює у м. Львові та забезпечена власним житлом поблизу місця роботи та проживає у с. Сокільники. Доказів протилежного позивачкою суду не надано. На час вирішення справи ні відповідачем, ні третіми особами не порушувалось питання про виключення квартири з числа службових у зв`язку з існуванням потреби у використанні цієї квартири як службової для інших співробітників ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, які на даний час проходять службу у Львівській області. 
Треті особи Державна пенітенціарна служба України, ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подавали.
02.02.2026 засобами системи «Електронний Суд» представник ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції Гайдучок І.М. подала заяву, у якій просила провести підготовче судове засідання без участі представника цієї третьої особи.
06.02.2026 представник відповідача засобами системи «Електронний Суд» подала «додаткові пояснення у справі» (а.с. 61-65). Пояснення представника відповідача за змістом зводяться до пояснень третьої особи ДІУ, які наведені вище. Представник виконавчого комітету міської ради вказала, що позивачем до позовної заяви не долучено звернення до виконавчого комітету Новороздільської міської ради, а також не надано клопотання до відповідного підприємства, установи організації про виключення житла з числа службових. Крім того, позивач визначив відповідачем та просить зобов`язати виконавчий комітет Новороздільскої міської ради виключити квартиру АДРЕСА_1 , з числа службових. Однак, як зазначалося вище, за відсутності підстави – подання клопотання підприємства, установи, організації, яке є правом останнього, виконавчий комітет Новороздільської міської ради не має законних підстав виключити вказану квартиру з числа службових. Позивач повинна би спочатку звернутись із заявою про виключення квартири з числа службових до відповідного органу ЗМУ з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції. ЗМУ з ПВКП МЮ, за погодженням ДПтС України, повинно звернутись із клопотанням про виключення квартири з числа службових до органу місцевого самоврядування. 
Від третьої особи Державної пенітенціарної служби України до суду жодних заяв, клопотань чи пояснень не надходило, представник у судові засідання не з`являвся.
15.05.2026 на електронну пошту суду представник відповідача подала клопотання, у якому просила проводити розгляд справи за відсутності представника виконавчого комітету Новороздільської міської ради.
19.05.2026 постановлено ухвалу щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Представником відповідача протягом розгляду справи неодноразово надсилалися клопотання про проведення розгляду справи за відсутності уповноваженого представника виконкому міської ради.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив такий задоволити з підстав у ньому викладених. 
Суд встановив:
З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 29.05.1997 Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Розточки Долинського району Івано-Франківської області. На сторінці 13 міститься відмітка про реєстрацію місця проживання у АДРЕСА_4 (а.с. 8-9).
Також представником позивача долучено копію РНОКПП позивача НОМЕР_1 (а.с. 9 (зворот)).
22.03.2010 виконавчим комітетом Новороздільської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради №105 від 16.03.2010 ОСОБА_1 з сім`єю з трьох осіб видано ордер на службове жиле приміщення №15 серії «А» на право зайняття службового жилого приміщення жилою площею 29,7 кв.м, яке складається з двох кімнат в ізольованій квартирі по АДРЕСА_4 (а.с. 10).
Відповідно до копії архівного витягу рішення виконавчого комітету №105 від 16.03.2010 «Про надання громадянам квартир по АДРЕСА_5 , що придбані Державною іпотечною установою», виданого начальником архівного відділу виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області, на виконання розпорядження КМУ від 29.12.2009 №1671-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані державною іпотечною установою у м Новому Роздолі», постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 №832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов», відповідно до ЖК УРСР», Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів і Української республіканської ради профспілок за №470 від 11.12.1984, постанови Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37 «Про службові жилі приміщення», ст. 30, 52, ч. 6 ст. 59, ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет Новороздільської міської ради, вирішено видати ордери на жилі приміщення по АДРЕСА_5 : 2.4. ОСОБА_1 , начальнику Сокальського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції управління Держдепартаменту виконання покарань, на службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 жилою площею 29,7 м кв. на склад сім`ї три особи: вона, чоловік ОСОБА_2 , 1970 року, дочка ОСОБА_3 , 1998 р. (а.с. 11).
Згідно з копією акту прийому-передачі квартир, затвердженого наказом Державної пенітенціарної служби України від 21.12.2011 №626, комісією, утвореною відповідно до постанови КМУ №855 від 27.07.2011 «Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою» та наказу ДПтС України №366 від 12.09.2011, складено даний акт про те, що квартири за адресою: АДРЕСА_5 , які належать на праві власності державі та знаходяться у господарському віданні Державної іпотечної установи безоплатно передаються в управління Державній пенітенціарній службі України у кількості 1 штука, загальною балансовою вартістю 204 750,00 грн., а саме квартири за АДРЕСА_2 . До акту приймання-передачі додаються документи: копія договору купівлі-продажу нерухомого майна (з відстроченням платежу) від 20.10.2009 за реєстровим №4679; технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 ; витяг з бухгалтерського балансового рахунку Державної іпотечної установи, на якому обліковується квартира за АДРЕСА_6 (а.с. 12).
Згідно з копією акту прийому-передачі квартир від 29.03.2012, підписаного Головою ДПтС України з однієї сторони та Головою комісії з реорганізації управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області – з іншої, перший передав, а другий прийняв квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яка знаходиться в управлінні ДПтС України. До акту прийому-передачі додаються такі документи: копія договору купівлі-продажу нерухомого майна (з відстроченням платежу) від 20.10.2009 за реєстровим №4679; технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 ; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_4 ; витяг з бухгалтерського балансового рахунку Державної іпотечної установи, на якому обліковується квартира за АДРЕСА_6 (а.с. 13).
Згідно з інформаційною довідкою №318478167, сформованою 22.12.2022, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_4 , житловою площею 29,7 кв.м, перебуває у державній власності та рахується за Державною іпотечною установою, код ЄДРПОУ 33304730 (а.с. 14).
Представник позивача долучив копію відповіді на адвокатський запит від 21.08.2025 вх. Р-421 першого заступника міського голови за вих. №02-28/11/999 від 05.09.2025, згідно з якою повідомлено, що Новороздільська міська рада не приймала рішення щодо передачі кв. АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади (а.с. 15).
З копії відповіді заступника начальника з питань стратегічного розвитку Західного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції від 29.08.2025 на адвокатський запит щодо надання інформації стосовно квартири АДРЕСА_1 , вказано, що ЗМУ МЮ не володіє будь-якими відомостями щодо вказаного майна. Зазначена квартира на балансі ЗМУ МЮ не перебуває. У зв?язку з цим вирішити питання стосовно надання дозволу, про який йдеться у запиті, не вбачається можливим. Одночасно поінформовано, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комісія з ліквідації управління Державної пенітенціарної служби у Львівській області припинила свою діяльність (запис щодо припинення №1004151110006027218 від 08.05.2024) (а.с. 16).
Також відповідно до копії відповіді позивачу ОСОБА_1 , наданою 13.10.2025 заступником голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України, вбачається, що Комісією з ліквідації ДПтС України (комісія) розглянуто заяву позивача від 18.09.2025 щодо звернення комісії з клопотанням перед виконавчим комітетом Новороздільської міської ради про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 , та вказано, що зазначена квартира на балансі апарату ДПтС України не перебуває. Тому у комісії відсутні підстави для звернення з клопотанням перед виконавчим комітетом Новороздільської міської ради про виключення з числа службових зазначеної квартири. Відповідно до акту прийому-передачі від 29.03.2012, складеного та підписаного Головою ДПтС України та Головою комісії з реорганізації управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області зазначена квартира передана до управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області (Управління). Враховуючи, що Управління було перетворено в управління Державної пенітенціарної служби у Львівській області (яке в подальшому було ліквідовано), для розгляду та вирішення питання позивача по суті запропоновано звернутись до правонаступника Управління – Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (а.с. 17).
З копії відповіді міського голови на заяву позивача ОСОБА_1 щодо виключення із числа службових квартиру АДРЕСА_6 , повідомлено, що для розгляду даного питання необхідно надати клопотання підприємства, установи, організації (ким було видано ордер) про виключення квартири з числа службових та копію рішення адміністрації підприємства про закріплення квартири як службової (а.с. 18).
Представник третьої особи Державної іпотечної установи – адвокат Старовойт В.П. долучив копію декларації ОСОБА_1 , поданої 19.04.2025, поданої при звільненні за період 01.01.2025-15.04.2025 (а.с. 42-46), відповідно до якої дійсно ОСОБА_1 задекларувала своє зареєстроване місце проживання у м. Новий Розділ Львівської області, проте фактичним місцем проживання вказала с. Сокільники Львівського району Львівської області. Місцем роботи ОСОБА_1 вказано Західний апеляційний господарський суд. У власності позивача перебуває житловий будинок, площею 115,4 кв.м, що знаходиться у с. Сокільники.
Відповідно до інформаційної довідки №458599249, сформованою 26.12.2025, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , володіє на праві приватної власності одноособово житловим будинком, загальною площею 115,4 кв.м, у АДРЕСА_3 (а.с. 47).
Оцінка суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Згідно з частиною першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Частинами 3 та 1 статей 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 47 Конституції України гарантує кожному мати право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
15.02.2026 набрав чинності Закон №4751-IX «Про основні засади житлової політики». Підпункти 2 і 4 пункту 2 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону наберуть чинності через один рік з дня припинення або скасування воєнного стану в Україні (щодо втрати чинності Законом «Про приватизацію державного житлового фонду» та Постановою ВР про порядок його введення в дію).
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про основні засади житлової політики», Держава гарантує кожному право на житло відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.
З дня набрання чинності Законом № 4751-IX втратив чинність Житловий кодекс, крім статей 31 - 42, 43 - 46, 47 - 49, 51 - 53, 57 - 60, 71, 72, 127 - 132-2, що продовжують діяти до дня початку функціонування Єдиної інформаційно-аналітичної житлової системи.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 № 37 затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР (далі - Положення).
Відповідно до п. 2 Положення, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Через це зазначені приміщення повинні знаходитися у безпосередній близькості від дільниці, яка ними обслуговується (їх робочого місця).
Пунктом 3 Положення №37 визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.
Облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових (пункт 5 Положення №37).
Відповідно до статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації квартири, визнані у встановленому порядку службовими житловими приміщеннями.
Таким чином, щоб житло можна було приватизувати, першим кроком має бути його виключення з числа службових.
Згідно з п. 6 Положення жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Про виключення жилого приміщення з числа службових у журналі обліку службових жилих приміщень робиться відповідна відмітка.
Отже, вирішення питання про виключення житлового приміщення із числа службових можливо лише при наявності клопотання адміністрації підприємства, установи, організації, які використовують указане житлове приміщення як службове.
Особа, яка бажає приватизувати службове житло, повинна звернутися до керівництва підприємства, установи чи організації, яке надавало службове приміщення, з проханням виключити житло із службового житлового фонду у зв`язку з відсутністю потреби в його використанні в статусі службового.
При цьому вирішення питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком відповідного органу, за яким жило закріплене як службове.
У постанові Верховного Суду від 29.08.2024 у справі №757/30286/22-ц, провадження №61-12228св23, зазначено, що питання про виключення жилого приміщення із числа службових є правом, а не обов`язком роботодавця.
ОСОБА_1 та її представник, звертаючись до суду із позовом про визнання за нею права на виключення квартири та зобов`язання виключити квартиру із числа службових, посилається на гарантоване Конституцією України право на житло та положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 
Згідно з матеріалами справи, квартира АДРЕСА_1 є службовою, про що також зазначає у позові та у судових засіданнях представник позивача, власником вказана Державна іпотечна установа.
Відповідно до положень Наказу Міністерства юстиції України від 22.01.2010 №92/5 «Про затвердження Методичних рекомендацій стосовно оформлення права власності на нерухоме майно, придбане Державною іпотечною установою, та державної реєстрації такого права», власником майна, переданого Державній іпотечній установі, незалежно від джерел його формування, є Держава в особі Кабінету Міністрів України, оскільки останній виступив її засновником. Сама ж Державна іпотечна установа, відповідно до установчих документів, наділена лише правом господарського відання щодо цього майна. У випадку оформлення права власності на придбані Державною іпотечною установою квартири відповідно до переліків житлових будинків, затверджених Кабінетом Міністрів України, для забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, та державної реєстрації права власності на такі об`єкти, таке оформлення та державну реєстрацію слід здійснювати за державою в особі Кабінету Міністрів України. При цьому у свідоцтві про право власності на нерухоме майно та, відповідно, у Реєстрі прав власності на нерухоме майно робиться відмітка, що майно закріплено на праві господарського відання за Державною іпотечною установою. 
Постановою КМУ «Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою» №855 від 27.07.2011 було затверджено Порядок безоплатної передачі квартир, що придбані Установою (Порядок) відповідно до актів Кабінету Міністрів України та перебувають на її балансі, визначеним у цих актах органам. 
Відповідно до пункту 2 Порядку №855 від 27.07.2011, квартири передаються безоплатно відповідно до актів Кабінету Міністрів України в управління відповідного органу (Міноборони, МВС, МНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, ДПтС, Управління державної охорони, Офісу Генерального прокурора) та до комунальної власності органів місцевого самоврядування. 
Згідно з п. 8 Порядку №855, Державна іпотечна установа та органи, яким передані квартири, відображають в установленому порядку факт здійснення операції з передачі квартир у бухгалтерському обліку. 
На виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.12.2009 №1671-р, «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою, у м. Новому Роздолі», зазначена у позові квартира АДРЕСА_2 , за Актом прийому-передачі квартир від 21.12.2011, була передана з господарського відання Державної іпотечної установи в оперативне управління Державної пенітенціарної служби України, для подальшого надання зазначеним у поіменному списку громадянам, затвердженому цим розпорядження КМУ. Також за цим актом від Державної іпотечної установи до Державної пенітенціарної служби України були передані всі документи щодо квартири АДРЕСА_2 , необхідні для здійснення подальших реєстраційних дій: договір купівлі-продажу нерухомого майна, технічний паспорт на квартиру, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витяг з бухгалтерського балансового рахунку. 
Згідно з п. 8 Порядку №855, Державна іпотечна установа відобразила факт здійснення операції з передачі квартири у своєму бухгалтерському обліку - на підставі Акту прийому-передачі квартир від 21.12.2010, квартира АДРЕСА_2 була списана з балансу Державної іпотечної установи, у зв`язку з її передачею в оперативне управління Державній пенітенціарній службі України. Станом на день надання цієї відповіді власником квартири залишається Держава в особі Кабінету Міністрів України, а право оперативного управління квартирою належить Державній пенітенціарній службі України (або її правонаступнику). 
Відповідно до п. 1.4. та 1.6. Порядку надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу та працівниками Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань 11.01.2005 № 4 «Про Порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу та працівниками Державної кримінально-виконавчої служби України», жиле приміщення включається до числа службових за рішенням органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням приміщення на підставі клопотання відповідного органу, установи чи навчального закладу Державної кримінально-виконавчої служби України за наявності на це дозволу Департаменту. Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях колишніх працівників, які звільнені зі служби (роботи), не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових здійснюється на підставі клопотання відповідного органу, установи чи навчального закладу Державної кримінально-виконавчої служби України, погодженого з Департаментом, рішенням органу місцевого самоврядування. 
Указом Президента України від 22.04.1998 №344/98 утворено Державний департамент України з питань виконання покарань, як центральний орган виконавчої влади. 
23.06.2005 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», яким було визначено правовий статус служби та відповідно до якого на Державну кримінально-виконавчу службу України покладені завдання щодо здійснення єдиної державної політики у сфері виконання кримінальних покарань. 
Згідно з Указом Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» від 09.12.2010 №1085/2010, утворено Державну пенітенціарну службу України (ДПтС) шляхом реорганізації Державного департаменту України з питань виконання покарань. 
20.10.2011 постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної пенітенціарної служби» №1062 здійснено реорганізацію центрального органу виконавчої влади з питань виконання покарань та його територіальних органів. Правонаступником Державного департаменту України з питань виконання покарань стала ДПтС України. 
Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» від 18.05.2016 №343 ліквідовано Державну пенітенціарну службу України, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері виконання кримінальних покарань та пробації. Також цією постановою визначено, наступне: утворити комісію з ліквідації Державної пенітенціарної служби; голові ліквідаційної комісії забезпечити здійснення заходів, пов`язаних з передачею майна, що належить до сфери управління Державної пенітенціарної служби. 
Постановою Кабінету Міністрів України «Про ліквідацію територіальних органів управління Державної пенітенціарної служби та утворення територіальних органів Міністерства юстиції» від 18.05.2016 №348 ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи управління Державної пенітенціарної служби України та утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції – міжрегіональні управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації: Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Південне, Південно-Східне, Північно-Східне, Центральне та Центрально-Західне. 
Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення міжрегіонального територіального органу Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань» від 13.09.2017 №709 утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань – Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України. 
24.01.2020 постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції №20» Адміністрацію Державної кримінально-виконавчої служби України і Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції було ліквідовано і утворено як юридичну особу публічного права міжрегіональний територіальний орган Міністерства юстиції з питань виконання кримінальних покарань – Департамент з питань виконання кримінальних покарань, що є правонаступником територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються згідно з цією постанови. 
Тому відповідно до наведеного, а також беручи до уваги пояснення третьої особи – Державної іпотечної установи з урахуванням вимог п. 1.6. Порядку надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу та працівниками Державної кримінально-виконавчої служби України, позивач ОСОБА_1 повинна спочатку звернутись із заявою про виключення квартири з числа службових до відповідного органу – Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції. У подальшому Західне міжрегіональне управління з ПВКП МЮ, отримавши погодження Державної пенітенціарної служби України, повинно звернутись з клопотанням про виключення квартири з числа службових до органу місцевого самоврядування. 
Однак, дійсно позивач та її представник не долучили до позовної заяви доказів звернення саме із заявою про виключення квартири з числа службових до Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, не надано суду доказів відмови у задоволенні такої заяви або доказів її нерозгляду впродовж встановленого законом строку. 
Представник третьої особи Державної іпотечної установи слушно зазначив про відсутність доказів порушення будь-якого житлового права позивача.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Отже, враховуючи фактичні обставини справи, встановлені в судових засіданнях, зміст спірних правовідносин, досліджені докази, суд приходить висновку, що позов не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 133, 141, 178, 259, 264, 265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні позову – відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач – виконавчий комітет Новороздільської міської ради, місцезнаходження: вул. Грушевського, 24, м. Новий Розділ, Стрийський район, Львівська область, 81652, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04056210.
Треті особи:
- Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міінстерства юстиції, місцезнаходження: вул. Архипенка, 1, м. Львів, 79005, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40867243;
- Державна пенітенціарна служба України, місцезнаходження: вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 37534799;
- Державна іпотечна установа, місцезнаходження: вул. Лесі Українки, 34, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 33304730.
Повний текст рішення складено 10.09.2026.

Суддя    Головатий А. П.