ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2026 року місто Київ.
Cправа № 278/6380/24
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11256/2026
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-головуючий), Поліщук Н.В., Соколової В.В.,
розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Томашевська Оксана Анатоліївна, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року (у складі судді Маркєлової В.М., дата складення повного тексту рішення - 30 березня 2026 року)
у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСК» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ

У січні 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 19 грудня 2024 року про направлення за підсудністю надійшла справа № 278/6380/24 за позовною заявою ПАТ «СК «АРСК» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 лютого 2020 року о 17 годині 05 хвилин на 8 км автодороги Т-0614 «Глибочиця Станишівка» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Audi Q5 номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 (відповідач) та автомобіля КІА номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .
Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 278/623/20 відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля Кіа номерний знак НОМЕР_3 були застраховані в ПрАТ «СК «АРСК» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Класік» № 224871а9в від 09 серпня 2019 року.
Потерпілий звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.
Заяву було розглянуто, а пошкодження автомобіля КІА номерний знак НОМЕР_3 внаслідок ДТП визнано страховим випадком.
Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилось на основі:
- протоколу № 20/2714 огляду транспортного засобу (дефектна відомість);
- ремонтної калькуляції № 1.003.20.0 від 02.03.2020;
- страхового акта № АRX2548511 від 13.03.2020;
- страхового акта № АRX2548534 від 13.03.2020;
- розрахунку страхового відшкодування.
Позивач сплатив на користь власника пошкодженого автомобіля КІА номерний знак НОМЕР_3 суму страхового відшкодування 16 723,44 грн та доплату в розмірі 30 776,62 грн, разом - 47 500,06 грн.
На момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Оскільки на момент дорожньо - транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «AUDI Q5», номерний знак НОМЕР_1 , застрахована не була, то позивач має право на стягнення суми сплаченого страхового відшкодування 47 500 (сорок сім п`ятсот) грн 06 коп, з особи, відповідальної за завданий збиток, якою згідно постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року по справі про адміністративне правопорушення № 278/623/20 є відповідач.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «АРСК» суму сплаченого страхового відшкодування 47 500,06 грн, судовий збір у розмірі 3 028,00 грн, разом - 50 528,06 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Томашевська О.А., 29 квітня 2026 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
У апеляційній скарзі вказує, що відсутні підстави для задоволення позову з огляду на недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, неналежність доказів щодо визначення розміру завданого збитку, так як є лише суб`єктивною думкою невідомого виконавця, а звіт про оцінку та ремонтна калькуляція складені без огляду транспортного засобу за участі сторін, не містить підтверджуючих документів про кваліфікацію особи, яка складала звіт про оцінку та калькуляцію, а також відсутні докази, що вказаний ремонт проводився саме за наслідками ДТП.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції надано формальну оцінку доводам сторони відповідача щодо недоведеності вини ОСОБА_1 , оскільки постановою Житомирського апеляційного суду повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження та постанова не містить жодних висновків щодо наявності чи відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні ДТП. 
У відзиві позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП у розмірі 47 500,06 грн.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні».
Верховний Суд України у постанові від 25.12.2013 року у справі № 6-112цс13 сформулював висновок, що у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України).
Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача.
Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «СК «АРКС» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом першої інстанції встановлено, що 28 лютого 2020 року о 17 годині 05 хвилин на 8 км автодороги Т-0614 «Глибочицька Станишівка» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Audi Q 5 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 та автомобіля марки Кіа д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 .
Вина водія ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року у справі № 278/623/20, яка набрала законної сили 04 травня 2020 року.
Згідно з цією постановою 28 лютого 2020 року о 17 год. 05 хв. на 8 км автодороги Т-0614 «Глибочиця-Станишівка», ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Audi Q 5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення пп. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (ПДР) не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечну швидкість руху, не дотрималась безпечної дистанції та здійснила зіткнення з автомобілем марки Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду в попутному напрямку. У результаті ДТП транспортні засоби механічно пошкоджені. Порушення ОСОБА_1 вимог пунктів 12.1, 13.1 ПДР знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками. Таким чином, остання вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач зазначила, що не визнає себе винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки участі в розгляді справи № 278/623/20 не приймала, доказів її вини у справі немає, тому подала апеляційну скаргу на зазначену постанову.
Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Перевіривши дані Єдиного державного реєстру судових рішень, суд установив, що 04 червня 2025 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Просила поновити строк на апеляційне оскарження.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 07 травня 2025 року у справі № 278/623/20 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року та повернуто апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Заперечення відповідачки про відсутність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 124 КУпАП є необґрунтованим, оскільки вона, не погоджуючись з постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року у справі № 278/623/23, подала апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду, за наслідками розгляду якої апеляційну скаргу було повернуто, тому вина водія ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року у справі № 278/623/20, яка набрала законної сили 04 травня 2020 року.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП не була забезпечена жодним страховим полісом.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_2 .
Транспортний засіб Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_3 був застрахований ПрАТ «СК «АРСК» за договором добровільного страхування наземного транспорту «Класік» № 224871а9в від 09 серпня 2019 року.
28 лютого 2020 року ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «СК «АРСК» із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
29 лютого 2020 року проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Відповідно до ремонтної калькуляції № 1.003.20.0 від 02 березня 2020 року (згідно системи Audotex) вартість відновлювального ремонту (за вирахуванням 5%) становить 47 500,06 грн.
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту «Класік» № 224871а9в від 09 серпня 2019 року розмір страхового відшкодування становить 47 500,06 грн.
Відповідно до страхового акту № ARX2548511 від 13 березня 2020 року розмір страхового відшкодування, що належить до виплати ФОП ОСОБА_3 становить 16 723,44 грн; призначення платежу: ОСОБА_2 / НОМЕР_4 Страховий акт № ARX2548511 від 13 березня 2020 року Рахунок № Ф-0000468, ФБК-000011 від 02 березня 2020 року.
Відповідно до страхового акту № ARX2548534 від 13 березня 2020 року розмір страхового відшкодування, що належить до виплати ФОП ОСОБА_4 становить 30 776,62 грн; призначення платежу: ОСОБА_2 / НОМЕР_4 Страховий акт № ARX2548534 від 13 березня 2020 року Рахунок № Ф-00000468, ФБК-000011 від 02 березня 2020 року.
Відповідно до платіжного доручення № 652043 від 16 березня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» перерахувало ФОП ОСОБА_3 кошти в сумі 16 723,44 грн; призначення платежу: Страхове відшкодування згідно акту № ARX2548511, ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , рах № Ф-468 від 02 березня 2020 року. Без ПДВ.
Відповідно до платіжного доручення № 652045 від 16 березня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСК» перерахувало ФОП ОСОБА_4 кошти в сумі 30 776,62 грн; призначення платежу: Страхове відшкодування згідно акту № ARX2548534, ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , рах. № Ф-468 від 02 березня 2020 року без ПДВ.
Колегією суддів установлено, що вина відповідача у дорожньо-транспортній пригоді доведена при розгляді справи про адміністративне правопорушення №278/623/20, також матеріали справи містять докази дійсного понесення позивачем витрат на виплату страхового відшкодування в розмірі 47 500,06 грн, за заявою ОСОБА_2 .
Таким чином ПрАТ «СК «АРКС» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту сплатило на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі 47 500,06 грн., розмір якої відповідач не спростувала.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ремонтна калькуляція не є належним доказом у цій справі, з таких мотивів.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Предметом доказування у цій справі є факт настання страхового випадку, розмір завданої шкоди, виконання страховиком (страхувальником) зобов`язання щодо виплати відшкодування за проведений ремонт пошкодженого автомобіля потерпілому.
Тобто ремонтна калькуляція містить інформацію щодо розміру завданої шкоди транспортному засобу Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок ДТП,
Твердження відповідача про те, що надані платіжні доручення на ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 не є доказом проведення ремонтних робіт, не є обґрунтованими з огляду на таке.
Надані позивачем платіжні доручення про оплату ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу внаслідок ДТП Kia Ceed, реєстраційний номер НОМЕР_3 у призначенні платежу містять інформацію, зокрема про страховий акт, на підставі якого визначено розмір страхового відшкодування та номер рахунку на оплату.
Крім того, представник позивача до відповіді на відзив приєднав рахунки:
- ФБК-000011 від 02.03.2020, сформованої ФОП ОСОБА_4 , на підставі калькуляції № 1.003.20.0 від 02.03.2020, вартість ремонту 30 776,62 грн;
- ФБК-00000468 від 02.03.2020, сформованої ФОП ОСОБА_3 , на підставі калькуляції № 1.003.20.0 від 02.03.2020, вартість ремонту 16 723,44 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17 зроблено висновок, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. 
В даному випадку, доказами вартості відновлювального ремонту ТЗ та фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є рахунки СТО № Ф-00000468 від 02.03.2020 року та № ФБК-000011 від 02.03.2020 року та докази їх оплати платіжні доручення № 652045 від 16.03.2020 року та № 652043 від 16.03.2020 року. 
Порядок визначення витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу визначає Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства Юстиції України та Фонду Державного Майна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N 1074/8395 (із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства юстиції № 137/5/2732 від 08.12.2004, №1335/5/1159 від 24.07.2009). 
Відповідно до п. 8.5.9. Методики кількість та вартість необхідних для ремонту матеріалів визначаються за інформацією довідкової літератури та комп`ютерних програм, розроблених за даними виробника КТЗ або за даними виробника лакофарбових (основних) і допоміжних матеріалів (додаток 8). 
Згідно з п. 8.5.10. Методики дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, теж беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ. 
Відповідно до п. 59 додатку 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів до переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням для складання кошторису відновлювального ремонту включена комп`ютерна програма "Audatex", і саме за допомогою цієї програми було здійснено калькуляцію №1.003.20.0 від 02.03.2020 року; та встановлено вартість ремонту автомобіля «Kia» номерний знак НОМЕР_3 . 
Належних доказів на підтвердження завдання пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо транспортної пригоди матеріальної шкоди в іншому розмірі відповідачем не надано і матеріали справи не містять. 
Стаття 75 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що 1) Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Колегія суддів звертає увагу, що заперечуючи проти суми майнового відшкодування, виявлених пошкоджень саме з вищевказаних підстав, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування визначеної вартості ремонтних робіт необхідних для відновлення пошкодженого майна, клопотань про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсності, відповідач не заявляв. Більш того скарга не містить посилань на конкретні ремонтні роботи, які відповідач вважала не пов`язаними з ДТП. Доводи про не згоду зводяться лише до не визнання калькуляції на підставі якої позивач оплатив ремонт, та не запрошення відповідача на огляд транспортного засобу. Такі доводи, без доведення, що були відремонтовані вузли та деталі, які не були пошкоджені під час ДТП не є підставою для скасування законного рішення суду, яким стягнуто виплачене позивачем страхове відшкодування за договором майнового страхування.
З урахуванням викладеного, Київський апеляційний суд вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, а відповідачем не було долучено жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на спростування оскаржуваного рішення, тому підстави для його скасування відсутні.
Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.
При цьому, враховуючи той факт, що за наслідками апеляційного розгляду судом апеляційної інстанції не було ухвалено судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, то колегія суддів не вбачає підстав для покладення на позивача понесених відповідачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382- 384 України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Томашевська Оксана Анатоліївна - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 березня 2026 року - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Желепа 

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова