ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 712/15395/26
Провадження № 2-др/712/87/26
14 вересня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Марцішевської О.М.
за участю: 
секретаря судового засідання Безрукової Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси заяву адвоката Скіць Емми Кароївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2026 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» та Дочірнього підприємства «Чарз-Авто», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задоволено частково. Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_1 16 349,15 грн. Стягнути з Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн., судові витрати в сумі 654,00 грн., всього 20654,00 грн. 
01 вересня 2026 року заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 712/15395/25 за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, по якій рішення постановлене 27 серпня 2026 року.
Просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 25 000 грн. 00 коп. Стягнути з Дочірнього підприємства «Чарз-Авто» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 25 000 грн. 00 коп. Розгляд заяви проводити без виклику (участі) позивача та її представника.
04 вересня 2026 року представник АТ «Страхова компанія «ІНГО» скерував до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Мотивує тим, що в акті наданих послуг № 1 від 31.08.2026 та в детальному описі робіт (наданих послуг) деталізовано послуги, які надавались позивачу її представником на загальний розмір витрат, які позивачка понесла, у зв`язку з розглядом цієї справи в суді першої інстанції, становить 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. Загальний обсяг витраченого часу – 20 годин із розрахунку вартості однієї години в розмірі 2500 грн. Відповідач АТ «СК «ІНГО» вважає зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу Позивача необґрунтованим, неспівмірним зі складністю справи, рішенням суду та обсягом фактично наданих послуг, а також таким, що містить ознаки штучного завищення та дублювання виконаних робіт.
Проаналізувавши наданий представником позивачки детальний обсяг робіт (акт), вбачається очевидна неспівмірність та дублювання послуг за такими позиціями: У пункті 1 зазначено «Первинна консультація та правовий аналіз обставин справи» (1 год. / 2 500 грн), а у пункті 2 — «Збір, опрацювання та аналіз документів і доказів у справі, формування правової позиції» (2 год. / 5 000 грн).Крім того, у пункті 4 вказано «Підготовка позовної заяви та подання її до суду» (3 год. / 7 500 грн). Загалом на фактичне написання позову та ознайомлення зі справою списано 6 годин (15000 грн.) Відповідно до правової позиції Верховного Суду ( у додатковій постанові Великої Палати у справі №905/1926/18), правовий аналіз справи та формування позиції є невід`ємною частиною складання самого позову. Розчленування однієї послуги на кілька етапів задля збільшення вартості є недопустимим.
Повторне нарахування за технічну роботу з документами: У пункті 2 заявлено «Збір, опрацювання та аналіз документів» (2 год. / 5 000 грн), що за своїм змістом перегукується та дублюється із пунктом 6 — «Збір, витребування, опрацювання та систематизація документів і доказів, необхідних для проведення судової експертизи, формування та підготовка матеріалів для надання експерту» (4 год. / 10 000 грн). Зазначені види послуг є однотипними та містять ознаки повторного оцінювання одних і тих самих матеріалів справи, що штучно збільшує загальну суму гонорару. Необґрунтованість вартості години роботи: Визначена адвокатом ставка у розмірі 2 500 грн за одну годину роботи є значно завищеною для цієї Документ сформований в системі «Електронний суд» 03.09.2026 4 категорії справ. Даний спір не належить до категорії складних, не потребує вивчення значного обсягу специфічного законодавства чи аналізу великої кількості нестандартних доказів.Зазначена сума витрат у розмірі 50 000 грн. (по 25000 грн. на кожного з відповідачів по справі) є надмірною, не відповідає критеріям розумності та реальності судових витрат і покладає на Відповідача АТ «СК «ІНГО» невиправданий фінансовий тягар, що суперечить принципу змагальності та справедливості судового процесу. Заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу таких витрат, зокрема немає розмежованої конкретизації з якого відповідача яку суму витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, просить стягнути представник Позивача. Отже, АТ «СК «ІНГО», користуючись своїм правом, визначеним ч. 5 ст. ст. 137 ЦПК України (за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами) просить суд зменшити розмір заявлених витрат на правничу допомогу з 25000 грн. до 2500 грн. Таку суму вважає пропорційною предмету спору та такою, що є доцільною та відповідає критеріям практики ЄСПЛ.
08 вересня 2026 року представник заявника Скіць Е.К. скерував до суду заперечення на клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Мотивує тим, що у поданому клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу представник Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» обґрунтовує свою позицію, зокрема, посиланням на нібито правову позицію Верховного Суду, викладену у справі № 905/1926/18, щодо недопустимості окремого визначення вартості таких складових правничої допомоги, як проведення правового аналізу, збір необхідних документів та підготовка позовної заяви. Разом з тим, вказане посилання не відповідає дійсності. За результатами перевірки Єдиного державного реєстру судових рішень, а також офіційних інформаційних ресурсів Верховного Суду, судового рішення Верховного Суду у справі № 905/1926/18, яким було б сформульовано наведений представником відповідача правовий висновок, не встановлено.
На АТ «СК «ІНГО» як сторону, яка звернулася з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, покладається обов`язок довести належними та допустимими доказами їх неспівмірність, зокрема з огляду на складність справи, обсяг і характер наданих адвокатом послуг, витрачений на їх виконання час та інші передбачені законом обставини. 
Разом з тим, відповідачем такого обов`язку не виконано. У поданому клопотанні АТ «СК «ІНГО» фактично обмежується суб`єктивною оцінкою заявлених позивачем витрат як «надмірних» та «завищених», однак жодних належних доказів на підтвердження таких тверджень суду не надано. Відповідачем не доведено, що погодинна вартість професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 2 500 грн за одну годину є завищеною, невідповідною складності та характеру цієї справи або такою, що істотно перевищує звичайну вартість аналогічних юридичних послуг. 
При цьому АТ «СК «ІНГО» не надано жодних доказів, які б свідчили про існування об`єктивних ринкових показників, відповідно до яких вартість послуг адвоката у справах відповідної категорії має бути меншою за заявлену позивачем. Також відповідачем не доведено неспівмірності заявленого до відшкодування часу роботи адвоката - 20 годин. Саме по собі твердження відповідача про те, що певний обсяг часу є «надмірним», не є доказом неспівмірності витрат. 
Більше того, відповідачем не надано жодних альтернативних розрахунків вартості професійної правничої допомоги, статистичних або інших об`єктивних даних щодо середньої вартості аналогічних юридичних послуг, доказів встановлення іншого обґрунтованого розміру погодинної ставки адвоката чи інших доказів, які б давали суду можливість об`єктивно оцінити наведені АТ «СК «ІНГО» твердження.
Відповідач у своєму клопотанні фактично ототожнює первинну консультацію, правовий аналіз обставин справи, опрацювання доказів, формування правової позиції та підготовку позовної заяви, стверджуючи, що зазначені дії становлять одну нероздільну послугу, у зв`язку з чим не можуть оцінюватися як окремі види професійної правничої допомоги. 
З такими доводами погодитися неможливо. Зазначені дії є послідовними, змістовно різними та самостійними за своїм характером видами професійної діяльності адвоката, кожен з яких має власний предмет, передбачає виконання окремих інтелектуальних та організаційних дій і спрямований на досягнення відповідного проміжного результату. Так, послуга «Первинна консультація та правовий аналіз обставин справи» тривалістю 1 година передбачає безпосереднє спілкування адвоката з клієнтом, з`ясування фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, встановлення характеру порушеного права, визначення кола осіб, які можуть нести відповідальність, а також первинну оцінку можливих способів та засобів захисту порушених прав. Вказана робота не є тотожною підготовці процесуального документа, оскільки передує їй та полягає насамперед у встановленні фактичних обставин і визначенні загального напряму правового захисту. 
Наступним самостійним етапом була послуга «Збір, опрацювання та аналіз документів і доказів у справі, формування правової позиції» тривалістю 2 години. У межах цього етапу адвокатом здійснювалася безпосередня робота з документами та доказами, що стосуються спірних правовідносин, їх систематизація, правова оцінка, перевірка обставин дорожньо-транспортної пригоди, визначення юридично значимих фактів, аналіз обсягу відповідальності страховика, відповідних страхових виплат та розміру завданої шкоди. Результатом виконання зазначеної роботи стало формування конкретної правової позиції у справі, яка в подальшому була покладена в основу процесуального документа. 
Очевидно, що зазначені дії не можуть бути ототожнені з механічним складанням позовної заяви, оскільки підготовка належним чином обґрунтованого позову об`єктивно передбачає попереднє встановлення фактичних обставин, дослідження доказів та визначення способу захисту порушеного права. 
Таким чином, підготовка позовної заяви є не заміною попередніх етапів роботи адвоката, а їх логічним завершенням та процесуальним оформленням результатів проведеного правового аналізу і дослідження доказів. У даному випадку кожен із зазначених етапів передбачав реальні та фактично виконані адвокатом дії, а саме: 1 година - проведення первинної консультації та правового аналізу обставин справи; 2 години - збір, опрацювання та аналіз документів і доказів, а також формування правової позиції; 3 години - підготовка позовної заяви та її подання до суду. Отже, загальний обсяг часу, витраченого адвокатом на виконання робіт, що передували безпосередній підготовці та поданню позовної заяви, а також на її складання, становив 6 годин, при цьому кожен із зазначених етапів включав конкретні, фактично виконані дії та становив окремий вид професійної правничої допомоги. 
Наступні ж етапи надання професійної правничої допомоги були безпосередньо пов`язані з розглядом справи судом та необхідністю вчинення окремих процесуальних дій, потреба у яких виникла вже після підготовки та подання позовної заяви. Зокрема, окремим етапом надання професійної правничої допомоги був збір, витребування, опрацювання та систематизація документів і доказів, необхідних для проведення експертизи, а також формування та підготовка матеріалів для надання експерту, на що адвокатом було витрачено 4 години. Твердження відповідача про те, що зазначена робота дублює попередньо здійснений збір, опрацювання та аналіз документів і доказів у справі, є безпідставним. Вказані види робіт відрізняються як за своїм змістом і метою, так і за часом та стадією їх виконання. Так, первинний збір та аналіз документів здійснювався на етапі формування правової позиції та підготовки позовної заяви і був спрямований на встановлення фактичних обставин справи, визначення юридично значимих фактів, належних відповідачів, обсягу їх відповідальності та формування способу судового захисту. Натомість необхідність роботи з документами та доказами для проведення судової експертизи виникла вже під час судового розгляду справи та була зумовлена необхідністю забезпечення проведення відповідного експертного дослідження. Така робота мала іншу процесуальну мету та передбачала визначення кола матеріалів, необхідних саме для проведення експертизи, їх збір та витребування, опрацювання і систематизацію відповідно до предмета експертного дослідження, а також формування матеріалів, необхідних для належного проведення експертизи. Таким чином, сам по собі факт того, що певні етапи професійної правничої допомоги передбачали роботу адвоката з документами, не свідчить про їх тотожність чи дублювання. Відповідні дії виконувалися у різний час, на різних стадіях розгляду справи, з різною метою та були спрямовані на досягнення різних процесуальних результатів.
Заперечуючи проти заявленого позивачкою розміру витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначає про їх неспівмірність, посилаючись, зокрема, на те, що до відшкодування заявлено 50 000 грн таких витрат, тоді як за результатами розгляду справи судом задоволено позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на загальну суму лише 16 349,15 грн. Такі доводи не є підставою для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки сама по собі невідповідність між розміром заявлених витрат на правничу допомогу та розміром задоволених позовних вимог не свідчить про неспівмірність таких витрат. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу підлягають врахуванню не лише ціна позову чи розмір задоволених позовних вимог, а сукупність обставин, передбачених процесуальним законодавством, зокрема складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, час, необхідний для її виконання, а також поведінка сторін у справі. 
У даному випадку справа № 712/15395/25 не є такою, що характеризується виключно простим встановленням факту заподіяння шкоди та визначенням її розміру. Предметом спору були вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, при цьому у справі брали участь декілька відповідачів та третя особа. Відповідно, для належного захисту прав позивачки необхідним було встановлення та правове обґрунтування обсягу відповідальності кожного з учасників спірних правовідносин. Крім того, особливістю цієї справи була необхідність вирішення питань, пов`язаних із проведенням експертизи, що у свою чергу, потребувало додаткової роботи адвоката з підготовки матеріалів для експертного дослідження, визначення об`єктів та вихідних даних для експерта, а також формулювання питань, які підлягали вирішенню в межах експертизи. Окремого правового аналізу потребувало також питання розмежування обсягу відповідальності та страхового покриття, з урахуванням відповідних лімітів відповідальності страховика, фактично здійснених виплат та розміру шкоди, яка залишилася невідшкодованою. 
Таким чином, обсяг роботи адвоката у цій справі не обмежувався складанням та поданням однієї позовної заяви. Надання професійної правничої допомоги включало комплекс взаємопов`язаних, але самостійних дій, спрямованих на належний захист порушених прав позивачки
Просить суд у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу - відмовити. Вирішити питання розподілу судових витрат між відповідачами. 
10 вересня 2026 року представник ДП «Чарз-Авто» скерував до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Мотивує тим, що враховуючи категорію справи, ця справа є типовою і предмет спору в ній не є складним та містить лише аналогічні епізоди спірних правовідносин, що і використовується представником Позивача, а характер позовних вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній, не є складними та не займали значних витрат часу на їх виготовлення. 
Відповідач вважає, що виконані адвокатом роботи, з урахуванням їх незначної складності не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, оскільки підготовчі дії, спрямовані на подання позовної заяви, підготовка та подання позовної заяви до суду, не потребували додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката і не було необхідності у додатковому аналізі обставин справи, вивченні нормативно-правової бази та узагальненні судової практики. 
Таким чином, виходячи з об`єму та обсягу поданих до суду разом із позовною заявою документів та з врахуванням витрачання часу, витраченого представником позивача для участі в засіданні, зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50000 грн. належним чином не може бути обґрунтований.
Витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. 
Розрахунок стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинна містити перша заява по суті спору. Така вимога закріплена в статті 134 Цивільного процесуального кодексу України (попереднє визначення суми судових витрат), статті 175 ЦПК (вимоги до позовної заяви), статті 178 ЦПК (вимоги до відзиву). В цьому розрахунку сторона зазначає попередні і орієнтовні суми всіх судових витрат, які вона вже понесла або планує понести у зв`язку з розглядом судової справи. 
Однак, ні в позовній заяві, ні в заяві про збільшення позовних вимог не надано самого розрахунку попередніх судових витрат Позивача, а лише вказано орієнтовний розмір таких витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи. 
Так само як і не вказано поважних причин, з яких у Позивача відсутня можливість надати всі докази розміру понесених витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Варто звернути увагу, що заява про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на оплату правничої допомоги, подана представником Позивача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, не місти жодних обґрунтувань поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.
У пункті 3 зазначено «Підготовка та проведення досудового врегулювання спору (претензії до страхової компанії, лист до перевізника), підготовка відповідних звернень та опрацювання отриманих відповідей» (1 год. / 5 000 грн.). Дані дії насправді були вчинені не представником Позивача - Скіць Еммою Кароївною (Інформація з відкритих джерел: номер свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 001500 від 02.01.2024 р.). І не можуть зараховуватись до наданих правничих послуг. Не дивлячись на те, що 01 квітня 2025 року між ОСОБА_1 та адвокатом Скіць Е.К. укладено договір про надання правничої допомоги, фактично дії зазначені пунктом 3 детального опису робіт (наданих послуг) від 31.08.2026р. виконані Скіць Станіславом Миколайовичем (Інформація з відкритих джерел: номер свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 350 від 16.11.2009 р.). В матеріалах доданих до позовної заяви зазначені адвокатські запити саме ОСОБА_3 до ТОВ «Кийтранс – 2005» від 24.06.2025 р., до ДП «Чарз-Авто» від 07.07.2025 р. та до Комунального некомерційного підприємства «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради».
Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування. До судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, яка надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги, або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.
При цьому матеріали справи не містять докази укладеного договору про надання правової допомоги між адвокатом Скіць Станіславом Миколайовичем та Позивачем.
Пункт 6 опису робіт (наданих послуг) від 31.08.2026р. «Збір, витребовування, опрацювання та систематизації документів і доказів, необхідних для проведення судової експертизи, формування та підготовка матеріалів для надання експерту» (4 год. / 10 000 грн.) не витримує жодної критики. Адже у висновку експерта Гойдало Світлани Анатоліївни не міститься жодної згадки щодо представника Позивача. Експерт зазначає, що заява та всі документальні джерела зазначені у заяві надійшли наручно саме від Позивача Хавронич С.М. А відтак не можливо встановити, що опрацювання та систематизації документів і доказів, необхідних для проведення судової експертизи, формування та підготовка матеріалів для надання експерту представником позивача по справі.
В пункті 7 опису робіт (наданих послуг) від 31.08.2026р. «Учать у судових засіданнях у суді першої інстанції» (6 год. / 15 000 грн.) зазначається шість годин проведених представником позивача в судових засіданнях. Що абсолютно не відповідає дійсності з наступного. По даній справі відбулось дев`ять засідань. Протоколи судового засідання підтверджують кількість годин участі представника позивача в судових засіданнях. Тобто реальна фактична учать у судових засіданнях у суді першої інстанції проведених представником Позивача тривала три години тридцять хвилин.
Визначена адвокатом ставка у розмірі 2 500 грн. за одну годину роботи є значно завищеною для цієї категорії справ. Даний спір не належить до категорії складних, не потребує вивчення значного обсягу специфічного законодавства чи аналізу великої кількості нестандартних доказів. Зазначена сума витрат у розмірі 50 000 грн. (по 25 000 грн. на кожного з відповідачів по справі) є надмірною, не відповідає критеріям розумності та реальності судових витрат і покладає на Відповідача ДП «Чарз-Авто» невиправданий фінансовий тягар, що суперечить принципу змагальності та справедливості судового процесу. 
Заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар, що суперечить принципу розподілу таких витрат, зокрема немає розмежованої конкретизації з якого відповідача яку суму витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, просить стягнути представник Позивача. Таким чином, виходячи з об`єму та обсягу поданих до суду разом із позовною заявою документів та з врахуванням часу, витраченого представником позивача для участі в засіданні, зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн. належним чином не обґрунтований. 
Представник ДП «Чарз-Авто» важає, що підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому представником позивача розмірі немає, а заявлена сума витрат на правничу допомогу є неспіврозмірною з фактично стягненою за рішенням суду з Дочірнього підприємства «Чарз-Авто» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн., судові витрати в сумі 654,00 грн., а всього 20654,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, просить Суд зменшити розмір витрат позивача на правову допомогу із заявлених до ДП «Чарз-Авто» 25 000 грн. до 2 500 гривень. Таку суму вважає пропорційною предмету спору та такою, що є доцільною, та такою, що відповідає критеріям практики ЄСПЛ.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
У відповідності до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи».
У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.
Рішенням суду від 27 серпня 2026 р. у справі № 712/15395/25 не вирішувалось питання щодо судових витрат на правничу допомогу сплачених позивачем на підставі поданого до закінчення розгляду справи клопотання представника позивача відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а тому з даного питання необхідно постановити додаткове рішення, що передбачено ст. 246, 270 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат,які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі N755/9215/15-ц вказала, що така вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Судове рішення ухвалене 27 серпня 2028 року та адвокатом заява про ухвалення додаткового рішення і докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу подані 01 вересня 2026 року в межах строку, передбаченого ч.6 ст.141 ЦПК України. 
На виконання вимог ст.137 ЦПК України адвокатом подані: договір про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року, акт наданих послуг № 1 від 31.08.2026 року до Договору про надання правничої допомоги від 01.04.2025 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 31.08.2026 року, квитанція до прибуткового касового ордера від 31.08.2026 року на суму 50 000,00 грн.
Надаючи правову оцінку наданим доказам, суд доходить висновку про їх часткову обгрунтованість. 
Зокрема, у пункті 3 Акту наданих послуг № 1 від 31.08.2026 року зазначено види послуг «Підготовка та проведення досудового врегулювання спору (претензії до страхової компанії, лист до перевізника), вартість якої складає 5000 грн. 
Разом з тим, в матеріалах справи вказані у зазначеному пункті документи складені адвокатом Скіцем Станіславом Миколайовичем (а.с.7,8,26 т.1), а тому для підтвердження таких витрат необхідно надати докази існування договірних відносин між позивачем та адвокатом Скіцем С.М. 
Враховуючи, що заявником не долучено до матеріалів справи договору про надання правової допомоги між адвокатом Скіць Станіславом Миколайовичем та Позивачем, відсутні підстави для відшкодування позивачу вартості правничої допомоги 5000 грн. відповідно до пункту 3 Акту наданих послуг № 1 від 31.08.2026 року. 
В іншій частині (45 000 грн) витрати позивача на правничу допомогу адвокатом Скіць Еммою Кароїівною слід вваажати підтвердженими документально. Виконання адвокатом Скіць Еммою Кароївною договору про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав позивача.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до п.3 ч. 2ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ціна позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог складає 256 697,88 грн (23 228,88 + 233 469), обсяг задоволених вимог складає 37 003,15 грн (16 349,15 + 20654,00), тобто 15%. 
Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у суді, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги та акт прийому-передачі наданих послуг, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, тривалість розгляду справи, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 45 000*15% = 6 750 грн. з відповідачів у рівних частках, по 3 375, 00 грн. з кожного. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 352-354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Заяву адвоката Скіць Емми Кароївни в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Доповнити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 серпня 2026 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», Дочірнього підприємства «ЧАРЗ-АВТО», третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Стягнути з АТ «СК «ІНГО» на користь  ОСОБА_1 судові витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 3 375,00 грн.
Стягнути з ДП «ЧАРЗ-АВТО» на користь  ОСОБА_1 судові витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 3 375,00 грн.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач: АТ «СК «ІНГО» (м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, ЄДРПОУ: 16285602).
Відповідач: ДП «ЧАРЗ-АВТО» (м. Черкаси, вул. Різдвяна, 290, ЄДРПОУ: 30344330).

Дата виготовлення складений тексту рішення 14 вересня 2026 року