ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 р. Справа № 597/602/26

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Тренич А.Г.
за участю секретаря судового засідання Богдана В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заліщики в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.03.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №5640967, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн. на строк 360 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити комісії та проценти за користування кредитом. 28.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №28072025, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 23430,00 грн. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором утворилась заборгованість в розмірі 23430,40 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 30,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту; 8400,00 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 5000,00 грн. – заборгованість за неустойкою (штраф, пеня).
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за Договором про споживчий кредит №5640967 від 30.03.2025 року в розмірі 23430,40 грн. та судові витрати у справі в сумі 2662,40 грн. судового збору.
Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 05.05.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
З підстав, зазначених в ухвалі Заліщицького районного суду Тернопільської області від 11.06.2026 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язано АТ «Акцент Банк» надати суду інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) карткових рахунків відкритих у банку станом на 30.03.2025 року; інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) карткового рахунку НОМЕР_2 ; виписку по рахунку за номером картки НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за період з 29.03.2025 року по 31.03.2025 року; інформацію про надходження 30.03.2025 на картковий рахунок НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 10000,00 грн.
АТ «Акцент Банк» виконало вимоги вказаної ухвали суду та надало витребувані документи.
Позивач не делегував свого представника в судове засідання, в позовній заяві просить розглянути справу у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідно до ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Судом встановлено, що 30.03.2025 року між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит №5640967, невід`ємними частинами якого є: Графік платежів за договором про споживчий кредит №5640967 від 30.03.2025 року, Паспорт споживчого кредиту № 5640967 та Правила надання кредиту.
Договір підписаний позичальником електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора 686851.
Підписанням Договору №5640967 від 30.03.2025 року відповідач підтвердив, що до укладення договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, з інформацією передбаченою ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», а також, що отримав від товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та в Законі України «Про споживче кредитування» (п. 5.1 Договору).
Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, у кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (п. 1.1 Договору).
Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 грн. (п. 1.2 Договору).
Кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 30.03.2025 року (дата надання кредиту). Строк, на який надається окрема частина кредиту, встановлюється графіком платежів.  Повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту, комісії за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до графіку платежів, наведеному у додатку № 1 до договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісій та процентів за користування кредитом (за умови дотримання графіку платежів): 25.03.2026 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3, 1.4 Договору).
Комісія за надання кредиту: 30,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,30% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1 Договору).
Комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості) (за весь строк кредитування): 30800,00 грн., що нараховується за ставкою 14% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів (п. 1.5.2 Договору).
Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_2 (п. 2.1 Договору).
У разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування, та/або комісій, та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 1000 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 2 днів (п. 4.1 Договору).
Згідно з платіжним дорученням № 150708833 від 30.03.2025 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало отримувачу ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 грошові кошти в у сумі 10000,00 грн. із призначенням платежу «Кошти згідно договору 5640967».
Відповідно до листа, наданого АТ «Акцент Банк» на запит суду, на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 , на яку 30.03.2025 року було зараховано платіж в сумі 10000,00 грн.
Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 30 березня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений договір про споживчий кредит № 5640967, умови якого кредитотавцем були виконані.
Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору № 5640967, 30.03.2025 року відповідачу ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 10000,00 грн. та нараховано комісію за надання кредиту у розмірі 30,00 грн. У період з 30.04.2025 року по 14.07.2025 року нараховано комісію за обслуговування кредиту у загальному розмірі 8400,00 грн., а також штрафи згідно п. 4.1 Договору у загальному розмірі 5000,00 грн. 
З аналізу вищевказаних відомостей про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №5640967 від 30.03.2025 року вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором становить 23430,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 30,00 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; 8400,00 грн. – заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 5000,00 грн. - заборгованість за штрафом.
28.07.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»  укладено договір факторингу №28072025, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1 Договору факторингу).
Згідно з п. 1.2. Договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Як вбачається з Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 28.07.2025 року за Договором факторингу №28072025 від 28.07.2025 року, ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали цей акт про те, що на виконання умов договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників №2 від 28.07.2025 року, після чого, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Згідно з копією платіжної інструкції №745 від 31.07.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «Мілоан» грошові кошти в сумі 9070320,30 грн., призначення платежу: оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 року.
Відповідно до витягу реєстру боржників №2 від 28.07.2025 року до Договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 5640967, в сумі 23430,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 30,00 грн. - заборгованість за комісією за надання кредиту; 8400,00 грн. – заборгованість за комісією за обслуговування кредиту; 5000,00 грн. - заборгованість за штрафом.
За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги є обов`язковими для виконання.
Також наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу прав грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором №5640967, укладеним 30.03.2025 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . 
Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до частин першої, третьої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з частинами першою, другою статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
В силу положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір №5640967 від 30.03.2025 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 686851.
Відповідно до умов договору, сума кредиту становила 10000,00 грн.
Загальний розмір заборгованості відповідача становить 23430,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 30,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту; 8400,00 грн. - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; 5000,00 грн. - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
Відсотки за користування кредитом ТОВ «Мілоан» не нараховувало.
Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Договором №5640967 від 30.03.2025 року матеріали справи не містять, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 10000,00 грн. (сума заборгованості за основним зобов`язанням), є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
При розгляді позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 30,00 грн. та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 8400,00 грн., суд враховує таке.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.
На виконання вимог, зокрема, п.4 ч.1 ст.1 та ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).
Відповідно до п.5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.
Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» відповідно до умов кредитного договору здійснив нарахування комісії за надання кредиту в розмірі 30,00 грн. та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 8400,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.
Однак, розмір комісій за надання та обслуговування кредиту, який визначено в Договорі, встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості.
Водночас з тексту позовної заяви взагалі не випливає зміст вказаної послуги та обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27).
Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28).
У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25).
Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Таким чином банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Згідно з ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Враховуючи вищевикладене, умови договору щодо сплати комісій є нікчемними, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 30,00 грн. та заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в розмірі 8400,00 грн., задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 5000,00 грн. заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), суд зазначає наступне.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 18.06.2024 року №3817-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі №910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23.
Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати заборгованості за неустойкою (штраф, пеня), тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) у розмірі 5000,00 грн. за Договором №5640967 від 30.03.2025 року задоволенню не підлягає.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за Договором про споживчий кредит №5640967 від 30.03.2025 року у розмірі 10000,00 грн. (сума заборгованості за основним зобов`язанням). В решті позовні вимоги задоволенню не підлягають з підстав, наведених вище.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1136,36 грн. (10000,00 (сума, що стягується) : 23430,00 (сума, заявлена до стягнення) х 2662,40 (сума сплаченого судового збору).
Керуючись ст. ст.12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263, 265, 280-282, 352, 354, ЦПК України, ст.ст.207, 509, 512-514, 526, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1049, 1054, 1077, 1078, 1081 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за Договором про споживчий кредит №5640967 від 30.03.2025 року в розмірі 10000,00 грн. (сума заборгованості за основним зобов`язанням).
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) 1136,36 грн. судового збору.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м.Бровари, вул.Лісова, буд. 2, Броварський район, Київська область, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне рішення складено 27 липня 2026 року.

Суддя А.Г. ТРЕНИЧ