Дата документу  Справа № 331/6733/25 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №331/6733/25      Головуючий в 1 інст.Кольц Д.М. 
Провадження №33/807/725/26      Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.4 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , її захисника-адвоката Черевко Н.О., прокурора Фоміної Г.В.,розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника останньої – адвоката Черевко Н.О. на постанову Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 09 січня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українку, громадянку України, уродженку Запорізької області, м.Мелітополь, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн,
стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн.

Згідно з постановою суду, відповідно до опису протоколу №411 від 18 листопада 2025 року - відповідно до висновку НАЗК щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, затвердженого 25.04.2025 року, у 2023 році ОСОБА_1 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації ОСОБА_1 не зазначила відомостей про отриманий нею дохід – винагороду за освітнім проектом ERAMUS+ за рахунок коштів проекту у розмірі 31898,83 грн, що підтверджується довідкою про доходи, наданою Таврійським державним агротехнологічним університетом ім. Дмитра Моторного.
Також, у зазначеному розділі ОСОБА_1 не зазначила відомостей про отримані нею протягом звітного періоду доходи:
- зарахування SWIFT-переказів з Грузії з призначенням «Policyandmanagementconsulting G1/ROUP-PMCG LTD2/G.Orbelianistr. 353/GE/TBILISI/SERVICE FEE, SERVICE CONTRACT» суму 1653,3 дол США, що за курсом НБУ на дату здійснення переказів становить 65989,20 грн, що підтверджено відомостями АТ КБ «ПриватБанк»;
- зарахування SWIFT-переказу з США з призначенням «PennsylvaniaStateUniversityPark, PA 16802 US/BNY CUST RRN» в розмірі 990 дол. США, що за курсом НБУ на дату здійснення переказу становить 36202,91 грн, що підтверджено відомостями АТ КБ «Приватбанк».
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 11 зазначила відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 134090,94 грн.
У розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації ОСОБА_1 не зазначила відомостей про наявні у члена сім`ї ( чоловіка) фінансові зобов`язання у вигляді поворотної фінансової допомоги в загальному розмірі 700000 грн, наданої третьою особою, а саме інформації про наявні у члена сім`ї ( чоловіка) фінансові зобов`язання:
1.Від 16 липня 2020 року у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 350000 грн, наданої ОСОБА_2 (третя особа), зі строком повернення до 16.07.2025 про що зазначено у договорі поворотної фінансової допомоги №1, наданому суб`єктом декларування під час проведення повної перевірки.
2.Від 23 липня 2020 року у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 350000 грн, наданої ОСОБА_3 ( третя особа), зі строком повернення до 23 липня 2025 року, що зазначено у договорі поворотної фінансової допомоги №2, який надав суб`єкт декларування під час проведення повної перевірки.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 13 декларації зазначила відомості, які не відповідають дійсності (п.п.6.1, 6.2), на загальну суму 700000,00 грн.
Враховуючи викладене, суб`єкт декларування ОСОБА_1 у декларації за 2023 рік зазначила відомості, які відрізняються від достовірних на загальну суму 834090,94 грн, що знаходиться в діапазоні між 150 та 750 прожитковими мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, що відповідно є правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Черевко Н.О. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції,скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що  судом першої інстанції не дотримано строків розгляду справи. Так, суд першої інстанції отримав матеріали 19 листопада 2025. Оскаржувану постанову прийнято 09 січня 2026 року, тобто через 51 день.
В справі відбувалось 3 судові засідання: 19 грудня 2025 року, 06 січня 2026 року та 09 січня 2026 року - на всіх була присутня ОСОБА_1 , відтак вона вживала всіх передбачених заходів для розгляду справи у встановлений термін, проте суд допустив затягування строків розгляду, а також затягування строків виготовлення постанови, що оскаржується (через 3 місяці після проголошення резолютивної частини).
Тривалий розгляд справи (понад 50 днів) та подальше тривале виготовлення тексту постанови (понад 3 місяці) після тривалого кримінального провадження (травень - жовтень 2025 року) поставив ОСОБА_1 у стан тривалої правової невизначеності, чим порушує принцип верховенства права, закріплений у статті 8 Конституції України. 

Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, суд першої інстанції поклав в основу судового рішення наступні досліджені докази, зокрема:
Протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією від 18 листопада 2025 року №411, в якому в повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, а саме несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на зазначення у декларації за 2023 рік відомостей, які відрізняються від достовірних, на загальну суму 834090,94 грн, що знаходиться в діапазоні між 150 та 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації - не відповідає дійсності, оскільки декларацію подано вчасно30 березня 2024 року;
повідомлення Національного агентства про факт неподання чи висновок Національного агентства з питань запобігання корупції від 25 квітня 2025 року про виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність - такого документа немає в матеріалах справи взагалі;
Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків проподаткового агента та суму доходу, нарахованого та виплаченого фізичній особі податковим агентом, суму нарахованих та сплачених перерахованих) податків з доходів фізичних осіб та/або суму доходу, отриманого самозайнятою особою, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи щодо ОСОБА_1 та її чоловіка – невідомо, які саме відомості було досліджено судом, оскільки ОСОБА_1 також надавала такі відомості станом на 18 грудня 2024 року, 27 травня 2025 року та 19 червня 2025 року, і всі вони містять різну інформацію про доходи суб`єкта декларування;
Роздруківка щорічної декларації ОСОБА_1 за 2023 рік - оригінал судом не досліджувався;
Довідка про доходи ОСОБА_1 за 2022, 2023 рік - також не зазначено, яка саме довідка досліджена судом, ким і коли вона видана. В матеріалах справи наявні декілька таких довідок, і в судовому засіданні ОСОБА_1 надавала пояснення, що, по-перше, деякі з них не містять ані дати видачі, ані актуальної інформації про доходи декларанта. Так, оскільки у 2024 році в органах ДПС була відсутня інформація про доходи ОСОБА_1 за 2023 рік, вона звернулась до роботодавця, на запит ОСОБА_1 щодо доходів за 2023 рік ТДАТУ надав довідку без дати та номера, де вказано суму доходу за 2023 рік у розмірі 730860,11 грн, які і було внесено до декларації; також наявні інші довідки без номерів, надані на запит НАЗК: одна з помилками по тексту від 26 грудня 2024 року, інші - без дати і з зазначенням різних видів «працевлаштування». Відтак, встановити яку саме довідку суд дослідив та поклав в основу рішення не видається можливим.
Відомості з рахунків в АТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я ОСОБА_1 - не вказано ані дати, ані номеру, що саме суд взяв до уваги при прийнятті рішення;
Суд першої інстанції не надав значення не лише поясненням ОСОБА_1 , але і доказам, що містять матеріали справи:
Так, що стосується незазначення у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації відомостей про отриманий нею дохід - винагороду за освітнім проектом ERAMUS+ за рахунок коштів проекту у розмірі 31 898,83 грн - суд вказав, що вказане підтверджується довідкою про доходи, наданою Таврійським державним агротехнологічним університетом ім. Дмитра Моторного.
Проте, в матеріалах справи наявні 3 різні довідки про доходи, які надані Таврійським державним агротехнологічним університетом ім. Дмитра Моторного, і яка із них була взята судом за основу доказування вини і умислу ОСОБА_1 - невідомо.
Як неодноразово зазначала ОСОБА_1 на її запит до роботодавця щодо доходів за 2023 рік ТДАТУ надав довідку без дати та номера, де вказано суму доходу за 2023 рік 730860,11 грн, які і було внесено до декларації у розділі 11. Доходи, у тому числі подарунки.
Винагорода за освітнім проектом ERASMUS + у розмірі 31 898,83 грн виплачувалась ОСОБА_1 роботодавцем, разом із заробітною платою, відтак самостійно встановити її розмір вона не мала можливості, а зважаючи на наявну довідку про доходи, і відсутність будь-якої інформації по сплачені податки в відомостях ДПС.
Інформація окремо по доходам від проекту Ераcмус+, які зазначені як форма працевлаштування за 2023 р ОСОБА_1 була надана лише в січні 2025 року, в якому не зазначена ані дата формування документу, повна назва ТДАТУ наведена некоректно, та відсутня повна сума доходу, що зазначена прописом.
Така інформація не може відповідати дійсності, оскільки в Україні не існує такого виду працевлаштування як проект згідно Кодексу законів про працю.
Стверджуючи в оскаржуваній постанові від 09 січня 2026 року, що суд першої інстанції дослідив копію трудової книги ОСОБА_1 , суд мав би встановити що там також відсутній запис про працевлаштування за проектом ERAMUS + . Єдиним роботодавцем ОСОБА_1 був і залишається ТДАТУ, який водночас при нарахуванні та виплаті їй заробітної плати є податковим агентом.
Недостовірне декларування доходів від проекту Ераcмус+ ОСОБА_1 відбулось саме через некомпетентність роботодавця ТДАТУ, зокрема його бухгалтерії, які мало того, що не сплачували податки з отриманих доходів його працівниками, та ще й допустили халатність при визначенні сум отриманого доходу декларанта.
Проте, зазначене суд першої інстанції поставив у провину саме ОСОБА_1 , хоча вона вжила всіх необхідних заходів для декларування достовірної інформації у розділі 11. Доходи, у тому числі подарунки.
Що стосується незазначення відомостей про отриманий протягом звітного періоду доходи від зарахування SWIFT-переказів:
- Зарахування SWIFT-переказів з Грузії з призначенням «Policy and management consulting Gl/ROUP-PMCG LTD2/G.Orbeliani str.353/GE/TBILISI/SERVICE FEE, SERVICE CONTRACT» суму 1653,3 дол США, що за курсом НБУ на дату здійснення переказів становить 65989,20 грн, що підтверджено відомостями АТ КБ «ПриватБанк»;
- Зарахування SWIFT-переказу з США з призначенням «Pennsylvania State University Park, PA 16802 US/BNY CUST RRN» в розмірі 990 дол. США, що за курсом НБУ на дату здійснення переказу становить 36202,91 грн, що підтверджено відомостями АТ КБ «Приватбанк».
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що ці кошти отримала напряму від університетів США та Грузії на карткові рахунки, відкриті в AT «Приватбанк», проте помилково зазначила їх у розділі 12. Грошові активи.
Окремо в розділі зазначені готівкові кошти, наявні у декларанта.
ОСОБА_1 просила взяти до уваги, що декларація за 2023 рік була подана нею вперше, і вона не є фахівцем у галузі права, а є економістом, галузь її наукових інтересів: конкурентоспроможність сільськогосподарської продукції та маркетингові дослідження ринку овочів для дитячого харчування.
Також сторона захисту звертала увагу на пряму норму п.9 статті 46 Закону України «Про запобігання корупції», згідно якої, відомості, передбачені частиною першою цієї статті, вважаються такими, що зазначені у декларації, якщо вони відображені хоча б в одному розділі декларації (крім відомостей про зареєстроване місце проживання, а також місце фактичного проживання або поштову адресу, на яку суб`єкту декларування Національним агентством може бути надіслано кореспонденцію, відображення яких не вважається зазначенням відомостей про об`єкти декларування). У такому разі невнесення відомостей до інших розділів декларації не вважається поданням суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей або неподанням таких відомостей.
Проте в оскаржуваній постанові суд першої інстанції недостовірно зазначив, про нібито посилання сторони захисту на той факт, «що ці надходження відображені у розділі 12 Грошові активи, а тому ОСОБА_1 мала право не декларувати їх у розділі доходи...».
Ці твердження не відповідають матеріалам справи та є помилковим відтворенням позиції сторони захисту. Таких посилань не було в жодному із судових засідань. Сторона захисту стверджувала, що ОСОБА_1 помилково, через свою недостатню обізнаність і недосвідченість у питаннях декларування, не зазначила вказані кошти у відповідному розділі 11 Декларації, проте вона не мала на меті їх приховати, оскільки зазначила їх у розділі 12 Декларації. Зазначене в сукупності свідчить про відсутність умислу, і як наслідок не може бути жодним чином пов`язаним з фактом подання суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей або неподанням таких відомостей.
Як зазначено судом першої інстанції, у постанові від 09 січня 2026, «дані Розділу 12 декларації особи, щодо якої складений протокол не дають можливості однозначно ідентифікувати вказані кошти». Проте це також не відповідає дійсності.
В матеріалах справи наявні довідки від AT «Приватбанк» про наявні рахунки, та відомості з рахунків в АТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я ОСОБА_4 , які нібито дослідив суд, вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з яких вбачається, що ці суми були зараховані як SWIFT-перекази з Грузії та США і не були витрачені або зняти з рахунків - вони там і лишились, і тому їх ОСОБА_1 вказала в розділі 12. Відтак, насправді суд мав всі можливості однозначно ідентифікувати вказані кошти, проте цього не зробив.
Щодо незазначення у розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації відомостей про наявні у члена сім`ї (чоловіка) фінансових зобов`язань у вигляді поворотної фінансової допомоги в загальному розмірі 700000 грн, наданої третьою особою, а саме інформації про наявні у члена сім`ї (чоловіка) фінансові зобов`язання:
Від 16 липня 2020 року у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 350000 грн, наданої ОСОБА_2 (третя особа), зі строком повернення до 16 липня 2025 року, про що зазначено у договорі поворотної фінансової допомоги№1, наданому суб`єктом декларування під час проведення повної перевірки.
Від 23 липня 2020 року у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 350000 грн, наданої ОСОБА_3 (третя особа), зі строком повернення до 23 липня 2025 року, що зазначено у договорі поворотної фінансової допомоги №2, який надав суб`єкт декларування під час проведення повної перевірки.
Суд першої інстанції посилався на письмові пояснення чоловіка, які знаходяться у матеріалах справи, де він пояснив, що грошові кошти у розмірі 700 000 грн. отримав на підставі двох договорів про поворотну фінансову допомогу від 16 липня 2020 року та 23 липня 2020 року, які були використані для придбання квартири (за договором від 26 серпня 2020 року №3105). Відтак, зважаючи, що об`єкт нерухомості зазначений ОСОБА_1 у відповідному розділі декларації, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 знала і про позичені чоловіком кошти.
Такий висновок суду є необґрунтованим, передчасним та таким, що базується на припущеннях, а не на належних та допустимих доказах.
Суд поклав в основу свого рішення виключно письмові пояснення чоловіка апелянта, у яких зазначено, що отримані ним кошти були використані для придбання квартири, яка відображена у декларації. Водночас сам по собі факт відображення об`єкта нерухомості у декларації не свідчить автоматично про обізнаність декларанта щодо джерел походження коштів, залучених іншою особою - членом сім`ї, проте з пояснень чоловіка ОСОБА_1 вбачається, що він продав квартиру в ОСОБА_5 , І що він продав гараж, додав ще гроші на купівлю квартиру, а залишки перевів в валюту. Більш того, це було у 2020 році. Він увійшов у права квартири у 2023 році, а більша частина була виплачена у 2020 році, після цього він продавав машину за 3000 доларів, яку не зняв з обліку. Тобто позичені кошти в сумі 700 000,00 грн були витрачені не виключно на купівлю квартири. Відтак, насправді обізнаність декларанта про купівлю її чоловіком нерухомого майна не може свідчити про її обізнаність про рух коштів та всі зобов`язання.
Більше того, суд першої інстанції не врахував, що фінансові зобов`язання у сумі 700 000 грн виникли не у апелянта, а у її чоловіка як самостійного суб`єкта цивільних правовідносин. Відтак обізнаність апелянта про такі зобов`язання не є презюмованою та залежить виключно від факту повідомлення їй відповідної інформації чоловіком, що судом не доведено поза розумним сумнівом.
Як неодноразово пояснювала ОСОБА_1 , між нею та її чоловіком фактично склалися відносини так званого «гостьового шлюбу», що передбачає окреме проживання та ведення роздільного побуту. Це підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема довідками про доходи, які свідчать, що чоловік апелянта у відповідний період проживав та здійснював трудову діяльність у місті Києві, тоді як сама апелянт проживала та працювала у місті Запоріжжі.
Незважаючи на наявність зазначених доказів, суд першої інстанції не надав їм належної оцінки та фактично залишив поза увагою, що тривале окреме проживання подружжя об`єктивно обмежує можливість апелянта бути обізнаною про всі фінансові операції, доходи та зобов`язання чоловіка.
За таких обставин твердження суду про нібито обізнаність ОСОБА_1 щодо отримання її чоловіком поворотної фінансової допомоги є припущенням, яке не ґрунтується на досліджених доказах та суперечить фактичним обставинам справи.
Складений протокол не відповідає вимогам статті 256 КУпАП також і в частині належного зазначення доказів.
Так, у протоколі відсутній конкретний перелік доказів, які додаються до нього: замість їх чіткого визначення зазначено узагальнену формулу «додаються матеріали справи». Такий підхід не дає можливості встановити, які саме документи, пояснення чи інші докази були покладені в основу обвинувачення, їх обсяг, зміст та належність.
Фактично це позбавляє особу можливості належним чином ознайомитися з доказовою базою, перевірити її достовірність та допустимість, а також сформувати ефективну правову позицію захисту ще на стадії складання протоколу.
Більше того, така невизначеність унеможливлює здійснення судом повноцінної перевірки належності та допустимості доказів, що прямо суперечить завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Таким чином, недотримання вимог щодо змісту протоколу, зокрема відсутність конкретизації доданих доказів, є істотним процесуальним порушенням, що додатково підтверджує недопустимість протоколу як доказу у справі.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22 травня 2017 року за №223-943/0/4-17 зазначив, що при розгляді справ цієї категорії суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань:чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності;чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого КУпАП;чи є особа винною у його вчиненні;чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину;чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпАП;чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі.
Суди мають також з`ясовувати мотив і характер вчиненого діяння,повноваження особи, яка його вчинила, наявність причинного зв`язку між діянням і виконанням особою повноважень.
Все це судом першої інстанції не встановлено.
З огляду на викладене, уповноважений на складання протоколу про адміністративне правопорушення орган повинен довести в діях особи умисел на несвоєчасне повідомлення, однак, відповідним органом не надано суду жодного доказу на підтвердження в діях ОСОБА_1 умислу, направленого на вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП.

Заявлене захисником-адвокатом Черевко Н.О. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, з огляду на таке. Як убачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, зокрема з журналу судового засідання у судовому засіданні суду першої інстанції особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , її захисник-адвокат Черевко Н.О., прокурор Фоміна Г.В. брали участь. Суд першої інстанції, приймаючи рішення у цій справі, прийняв постанову, проголосивши лише її резолютивну частину, а також строк, порядок її оскарження. 
23 січня 2026 року та 20 березня 2026 року захисник-адвокат Черевко Н.О. зверталася до суду із заявами про видачу копії постанови суду першої інстанції, мотивуючи їх тим, що постанова суду першої інстанції відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень, їй копія не вручена ОСОБА_1 в будь-який спосіб. В матеріалах справи відсутні відомості про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови протягом строку, передбаченого законом, на її апеляційне оскарження. 
Вперше апеляційну скаргу на вищезазначену постанову суду першої інстанції адвокатом Черевко Н.О. було подано 05 квітня 2026 року, проте постановою Запорізького апеляційного суду від 10 квітня 2026 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала. Зазначену постанову суду апеляційної інстанції було отримано адвокатом Черевко Н.О. 12 квітня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету, та вже 13 квітня 2026 року захисник-адвокат Черевко Н.О. подала апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. При цьому, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши аргументи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , її захисника-адвоката Черевко Н.О., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора Фоміну Г.В., яка заперечувала проти доводів сторони захисту, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи убачається, що вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:
- у протоколі №411 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, від 18 листопада 2025 року, згідно з яким,відповідно до п.1 примітки до ст.172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень цій статті є особи, які відповідно до частини першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до п.3 примітки до ст.172-6 КУпАП відповідальність за цією статтею за подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб, станом на 25 березня 2024 року становив 3 028,00 гривень.
Тобто, відповідно до п.3 примітки до ст.172-6 КУпАП відповідальність настає у разі якщо відомості в декларації відрізняються від достовірних на суму від 454 200 до 2 271 000 грн., включно.
Відповідно до ч.1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з п.п.«а» п.2 ч.1 ст.3 Закону № 1700-VII суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є посадові особи юридичних осіб публічного права.
Відповідно до п.3 ч.5 ст.45 Закону № 1700-VII, дія розділу VII «Фінансовий контроль» не поширюється на: посадових осіб закладів, установ та організацій, які здійснюють основну діяльність у сфері освіти (крім керівників вищих навчальних закладів та їх заступників).
Згідно п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 р. № 1556-VII (далі - Закон України № 1556-VII) визначено, що заклад вищої освіти - окремий вид установи, яка є юридичною особою приватного або публічного права, діє згідно з виданою ліцензією на провадження освітньої діяльності на певних рівнях вищої освіти, проводить наукову, науково-технічну, інноваційну та/або методичну діяльність, забезпечує організацію освітнього процесу і здобуття особами вищої освіти, післядипломної освіти з урахуванням їхніх покликань, інтересів і здібностей.
Статтею 28 Закону України № 1556-VII передбачено, що в Україні діють заклади вищої освіти таких типів:
1) університет - багатогалузевий (класичний, технічний) або галузевий (профільний, технологічний, педагогічний, фізичного виховання і спорту, гуманітарний, богословський/теологічний, медичний, економічний, юридичний, фармацевтичний, аграрний, мистецький, культурологічний тощо) заклад вищої освіти, що провадить інноваційну освітню діяльність за різними ступенями вищої освіти (у тому числі доктора філософії), проводить фундаментальні та/або прикладні наукові дослідження, є провідним науковим і методичним центром, має розвинуту інфраструктуру навчальних, наукових і науково-виробничих підрозділів, сприяє поширенню наукових знань та провадить культурно-просвітницьку діяльність.
Відповідно до п. 1.4. статуту Таврійського державного агротехнологічного університету ім.Дмитра Моторного (далі - статут), університет є юридичною особою державної форми власності, яка здійснює свою діяльність на засадах неприбутковості. Університет має самостійний баланс, бюджетні рахунки у територіальному органі Державної казначейської служби України та/або поточні та депозитні рахунки в установах державних банків, штампи, печатку зі своїм найменуванням, у тому числі печатку із зображенням Державного Герба України, офіційні бланки, сайт, власну газету та наукові журнали, а також може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і обов`язків, бути позивачем і відповідачем у суді.
Наказом по Таврійському державному агротехнологічному університету ім. Дмитра Моторного №277-К від 31.08.2023 р., ОСОБА_1 було призначено на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародного співробітництва шляхом переведення.
31 серпня 2023 року між Таврійським державним агротехнологічним університетом ім. Дмитра Моторного та ОСОБА_1 як проректором з науково-педагогічної роботи та міжнародного співробітництва укладено Контракт № 2023/КСВ-3.
Згідно п. 2.2. Контракту, ОСОБА_1 має право представляти інтереси Університету в міністерствах, відомствах та органах місцевого самоврядування в межах, визначеного Статутом Університету та за дорученням ректора, формулювати штатний склад підрозділів прямого підпорядкування, вимагати від керівників усіх структурних підрозділів вирішення пов`язаних з проведенням заходів з міжнародної та профорієнтаційної роботи, видавати розпорядження і доручення деканам, завідувачам кафедр підрозділів з питань звітування щодо виконання цілей сталого розвитку з Університету в міжнародних рейтингах, проректор Університету також мас інші права, що передбачені законодавством і Статутом університету.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 є посадовою особою, тобто особою, в якої наявні організаційно-розпорядчі або адміністративно-господарські функції.
Таким чином, ОСОБА_1 відповідно до положень п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» є суб`єктом, на якого поширюється дія Закону, та відповідно є суб`єктом декларування.
Відповідно до ч.ч. 3,4,5 розділу II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 08 листопада 2023 року №252/23 - суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» упродовж 30 днів після подання декларації суб`єкт декларування має право подати виправлену декларацію.
Відповідно до абз 3 ч. 4 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» у разі самостійного виявлення суб`єктом декларування у декларації недостовірних відомостей після спливу терміну для подання виправленої декларації, передбаченого абзацом першим цієї частини, але до початку проведення Національним агентством повної перевірки цієї декларації, суб`єкт декларування може звернутися до Національного агентства з листом з поясненням причин, що призвели до внесення недостовірних відомостей та неподання виправленої декларації у зазначений термін, додавши підтвердні документи. Подані суб`єктом декларування таким чином відомості мають бути розглянуті Національним агентством під час повної перевірки цієї декларації.
30 березня 2024 року, ОСОБА_1 на виконання вимог ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» заповнено та подано на офіційному веб-сайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація) за типом «щорічна» за 2023 рік.
Відповідно до обґрунтованого висновку НАЗК щодо виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, затвердженого 25 квітня 2025 року, встановлено, що у 2023 році ОСОБА_1 у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації ОСОБА_1 не зазначила відомостей про отриманий нею дохід - винагороду за освітнім проектом Erasmus+ за рахунок коштів проекту у розмірі 31 898,83 гри, що підтверджено довідкою про доходи, наданою Таврійським державним агротехнологічним університетом ім. Дмитра Моторного.
Також, у зазначеному розділі ОСОБА_1 не зазначила відомостей про отриманий нею протягом звітного періоду доходи:
зарахування SWIFT-переказів з Грузії з призначенням «Policy and management consulting Gl/ROUP-PMCG LTD2/G.Orbelianistr. 353/GE/TBILISI/SERVICE FEE, SERVICE CONTRACT» суму 1 653,3 дол. США, що за курсом НБУ на дату здійснення переказів становить 65 989,20 гри, що підтверджено відомостями АТ КБ «Приват Банк».
зарахування SWIFT- переказу з США з призначенням «Pennsylvania State University Park, PA 16802 US/BNY CUST RRN» в розмірі 990 дол. США, що за курсом НБУ на дату здійснення переказу становить 36 202,91 грн, що підтверджено відомостями АТ КБ «ПриватБанк».
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 11 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 134 090,94грн.
У розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації ОСОБА_1 не зазначила відомостей про наявні у члена сім`ї (чоловіка) фінансові зобов`язання у вигляді поворотної фінансової допомоги в загальному розмірі 700 000 грн., наданої третьою особою, а саме інформації про наявні у члена сім`ї (чоловіка) фінансові зобов`язання:
Від 16 липня 2020 року у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 350 000 грн, наданої ОСОБА_2 (третя особа), зі строком повернення до 16 липня 2025 року про що зазначено у договорі поворотної фінансової допомоги №1, наданому суб`єктом декларування під час проведення повної перевірки.
Від 23 липня 2020 року у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 350 000 грн, наданої ОСОБА_3 (третя особа), зі строком повернення до 23 липня 2025 року, що зазначено у договорі поворотної фінансової допомоги №2, який надав суб`єкт декларування під час проведення повної перевірки.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 13 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності (п.п.6.1, 6.2) на загальну суму 700 000 грн.
Враховуючи викладене, суб`єкт декларування ОСОБА_1 у декларації за 2023 рік зазначив відомості, які відрізняються від достовірних, на загальну на суму 834 090,94 грн, що знаходиться в діапазоні між 150 та 750 прожитковими мінімумів для працездатних осіб встановлених на дату подання декларації, що відповідно є правопорушенням, передбаченим ч.4 ст.172-6 КУпАП
Місцем вчинення правопорушення є - м.Запоріжжя, вул.Жуковського,66, оскільки обов`язок подання щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2023 рік у ОСОБА_1 виник у зв`язку із призначенням на посаду проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародного співробітництва Таврійського державного агротехнологічного університету ім. Дмитра Моторного, який, згідно з наказом Міністерства освіти і науки України № 387 від 26.04.2022 тимчасово, до завершення дії воєнного стану, переміщено на базу Запорізького національного університету, зареєстрованого за адресою м.Запоріжжя, Олександрівський район, вул.Жуковського, 66.
Датою вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, є 30 березня 2024 року, оскільки саме в цей день ОСОБА_1 вчинила активні дії, а саме подала декларацію з недостовірними відомостями.
Фактичним днем виявлення вказаного адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, відповідно до ст. 251,252 КУпАП 18 листопада 2025 року, оскільки саме в цей день посадовою особою органу Національної поліції надається оцінка зібраним доказам у їх сукупності;
- у постанові слідчого СВ відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 16.10.2025 року про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12025082020000440 від 09.05.2025 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.366-2 КК України, відповідно до якої під час досудового розслідування, допитано в якості свідка ОСОБА_6 , який займає певну посаду та є особою уповноваженою з питань запобігання та виявлення корупції. ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_1 на момент 2023 року займала посаду проректора з науково-педагогічної роботи та міжнародного співробітництва в Таврійському державному агротехнологічному університеті імені Дмитра Моторного. Враховуючи те, що ректор відповідного закладу наділений відповідними повноваженнями в межах своєї посади, то проректори як його заступники, в тому числі ОСОБА_1 , також наділяються відповідними повноваженнями. Таким чином, ОСОБА_1 була суб`єктом декларування відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».
ОСОБА_6 та відділом кадрів за його дорученням ОСОБА_1 було усно попереджено про необхідність подання останньою декларації за 2023 рік. Інструктажі щодо подання декларації проводились безпосередньо працівниками НАЗК на відеоконференціях, про необхідність присутності на яких він повідомляв працівникам відповідної установи - суб`єктам декларування, в тому числі ОСОБА_1 .
До ОСОБА_6 як до уповноваженої особи за консультацією при заповненні декларації ОСОБА_1 не зверталась. Декларацію на момент 2023 року вона подавала в перший раз.
17 липня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо підвищення відповідальності за корупцію або пов`язані з корупцією правопорушення» 4496-ЕХ від 17.06.2025.
Відповідно до ст.7 «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-ІХ від 09.11.2023 з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень.
Диспозиція ч. 1 ст. 366-2 КК України передбачає умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції», якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 750 до 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (на момент 2024 року від 2 271 000,00 грн до 7 570 000,00 грн).
Згідно з приміткою до ст.172-6 КУпАП відповідальність за частиною четвертою цієї статті (Подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), настає у випадку, якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (на момент 2024 року від 454 200 грн. 00 коп. до 2 271 000 грн. 00 коп.).
Відповідно до пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12, за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.
Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у ст. 5 Кримінального кодексу України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.
Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Таким чином, внесені законодавцем зміни до Кримінального кодексу України, а саме до ч.1 ст.366-2, призвели до декриміналізації відповідного діяння, а дія Закону має зворотну дію в часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочину меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.
Більш того, такі підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані з встановленими фактичними ознаками, що свідчать про наявність в діянні особи кримінально-протиправного характеру, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність.
Отже, у зв`язку зі зміною суми внесення суб`єктом декларування недостовірних відомостей як ознаки відповідності, передбаченої частиною 1 статті 366-2 КК відповідно до прийнятого Закону №4496-ЇХ від 17 червня 2025 року,який набрав чинності 17 липня 2025 року, відпала необхідність і доцільність вирішення питання про наявність чи наявність у діях невстановлених осіб, на час скоєння інкримінованого йому діяння щодо злочину, передбаченого цією статтею, а також формування правових висновків щодо її застосування.
Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтею 51 та частинами третьою - шостою статті 164-14, статтями 2І2-15, 212 21цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення. 
Таким чином, спираючись на принцип ретроактивності, дії ОСОБА_1 , уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом У країни «Про запобігання корупції», у інкримінованому розмірі, а саме декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, які відрізняються від достовірних на суму 1 894 090 грн 94 коп., перестало бути предметом кримінального розгляду.
Враховуючи вищевикладене, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №• І 2025 082020000440 від 09 травня 2025, передбаченого ч. 1 ст. 366-2 КК України, у зв`язку з тим, що втратив чинність закон, яким встановлюється кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч. 1ст. 284 КПК України – закрите;
- у повідомленні під назвою «Про направлення обґрунтованого висновку» Національного агентства з питань запобігання корупції на адресу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про те, що за результатами перевірки декларації встановлено ознаки правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність за ч.1 ст.366-2 КК України, а саме відображення недостовірних відомостей на загальну суму 1894090,94 грн;
- у обґрунтованому висновку, затвердженого НАЗК, щодо виявлення ознак корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність, відповідно до якого за результатами перевірки встановлено, що при складенні та поданні декларації суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, > розділах 3 «Об`єкти нерухомості», 11 «Доходи, у тому числі подарунки» та 13 «Фінансові зобов`язання», зокрема:
1. У розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації
Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка є фактичним місцем проживання суб`єкта декларування та члена сім`ї (чоловіка) та про яку зазначено у розділах 2.1 та 2.2 декларації.
Під час перевірки встановлено, що вказана квартира загальною площею 29 м2 належить на праві власності з 14 вересня 2010 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_7 .
Суб`єкт декларування пояснила, що проживала у вказаній квартирі як внутрішньо переміщена особа (ВПО) разом з чоловіком без оплати за користування житлом, надавши довідку ВПО.
Власник квартири - ОСОБА_7 на запит Національного агентства надав пояснення, що отримав вищевказану квартиру у спадок від батьків. Підтвердив, що за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року суб`єкт декларування разом із чоловіком проживали у квартирі на безоплатній основі. ОСОБА_7 надав право проживання суб`єкту декларування та її чоловіку в належній йому квартирі як тимчасову допомогу та дружню підтримку на період воєнного стану у період війни на прохання члена сім`ї (чоловіка) суб`єкта декларування, який потребував допомоги.
За результатами аналізу руху коштів по банківських рахунках члена сім`ї (чоловіка) суб`єкта декларування встановлено, що протягом 2023 року він перерахував на рахунок ОСОБА_7 загалом 38 800 гривень.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.46 Закону в декларації зазначаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.
За інформацією Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, мінімальна вартість вищезазначеної квартири станом на 31 грудня 2023 року могла становити 1 060 000,00 грн. 
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на суму 1 060 000 гривень.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 3 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності на загальну суму 1 060 000 грн, чим не дотримав вимоги п.2 ч.1 ст.46 Закону.
2.У розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації
Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про отриманий ним дохід – винагороду за освітнім проектом Erasmus+ за рахунок коштів проєкту у розмірі 31898,83 грн, що підтверджено довідкою про доходи, наданою Таврійським державним агротехнологічним університетом ім.Дмитра Моторного.
Суб`єкт декларування пояснила, що кошти, отримані в рамках наукової праці між навчальними закладами та не вказала причини не зазначення вказаних відомостей.
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на 31 898,83 гривні.
Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про отриманий ним протягом звітного періоду дохід - зарахування SWIFT-переказів з Грузії з призначенням «Policy and management consulting Gl/ROUP-PMCGLTD2/G.Orbelianisir. № 353/GETBILISI/SERV1CE FEE. SERVICE CONTRACT» на суму 1 653,3 дол. США, що за курсом НБУ на дату здійснення переказів становить 65 989,20 грн, що підтверджено відомостями АТ КБ «Приват Банк».
Суб`єкт декларування пояснила, що кошти отримані в рамках наукової співпраці між навчальними закладами та не вказала причини не зазначення вказаних відомостей.
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на суму 65 989,20 гривні.
Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про отриманий ним протягом звітного періоду дохід - зарахування SWIFT-переказу з США з призначенням «Pennsylvania State University Park, PA 16802 US/BNY CUST RRN» в розмірі 990 дол. США, що за курсом НБУ на дату здійснення переказу становить 36 202,91 грн, що підтверджено відомостями АТ КБ «ПриватБанк».
Суб`єкт декларування пояснила, що кошти отримані в рамках співпраці із Пенсільванським державним університетом для проведення серії вебінарів, що були організовані університетом штату Пенсильванія (коледжом сільськогосподарських наук) навесні 2023 року в рамках партнерства проекту CURAD-WІRA з метою інформування впливу війни на сільське господарство, природні ресурси та пов`язані сектори в Україні, та не вказала причини не зазначення вказаних відомостей. 
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на 36202,91 грн.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 11 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на загальну суму 134 090,94 грн (п.п.2.1-2.3), чим не дотримав вимоги п.7 ч.1 ст.46 Закону.
3) У розділі 13 «Фінансові зобов`язання» декларації
Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про наявне у члена сім ї (чоловіка) фінансове зобов`язання від 16 липня 2020 року у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 350 000,00 грн, наданої ОСОБА_2 зі строком повернення до 16 липня 2025 року, про що зазначено у договорі поворотної фінансової допомоги, наданому суб`єктом декларування під час проведення повної перевірки.
Суб`єкт декларування надала пояснення, що у декларації за 2023 рік не зазначила зобов`язання за договорами чоловіка, оскільки подавала декларацію вперше і вказану суму відобразила як залишки готівкових коштів чоловіка в розділі 12 декларації.
Разом із тим суб`єкт декларування зазначила, що відобразила вказане зобов`язання члена сім`ї (чоловіка) у розділі 13 декларації за 2024 рік, проте вказана декларація подана після отримання відповідного запиту від Національного агентства. Водночас, відображене фінансове зобов`язання члена сім`ї (чоловіка) в декларації за 2024 рік свідчить, про його наявний борг у розмірі 350 000 грн перед ОСОБА_2 станом на 31 грудня 2023 року.
Однак вказана фінансова допомога в розмірі 350 000,00 грн не могла були зазначена в залишках готівкових коштів у розділі 12 «Грошові активи» декларації, оскільки згідно з поясненнями члена сім`ї (чоловіка) суб`єкта декларування використана для оплати попереднього договору купівлі-продажу квартири від 26 серпня 2020 року №3105, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 (право власності на яку зареєстровано 28.02.2023), в розмірі 743 000, 00 грн.
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на суму 350 000 гривень.
3.2.Суб`єкт декларування не зазначив відомостей про наявне у члена сім`ї (чоловіка) фінансове зобов`язання від 23 липня 2020 року у вигляді поворотної фінансової допомоги в розмірі 350 000 грн, наданої ОСОБА_3 зі строком повернення до 23 липня 2025 року, що зазначено у договорі поворотної фінансової допомоги, який надав суб`єкт декларування під час проведення повної перевірки.
Пояснення суб`єкта декларування та причини їх неврахування зазначено у п.п.6.1 цього розділу.
Суб`єкт декларування зазначив відомості, які не відповідають дійсності, на суму 350 000 гривень.
Таким чином, суб`єкт декларування у розділі 13 декларації зазначив відомості, які не відповідають дійсності (п.п. 3.1, 3.2) на загальну суму 700 000 грн, чим не дотримав вимоги п. 9 ч. 1 ст. 46 Закону.
За результатами повної перевірки декларації встановлено, що зазначені суб`єктом декларування у декларації відомості відрізняються від достовірних на загальну суму 1 894 090,94 гривні.
Відповідно до Форми декларації осіб, уповноважених на виконання функцій їй або місцевого самоврядування, до початку заповнення декларації суб`єкт декларування повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки.
Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації.
Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки.
За результатами повної перевірки декларації щодо з`ясування достовірності задекларованих відомостей встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації зазначив відомості, які відрізняються від достовірних на суму 1194 090,94 грн, що перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, що є недостовірними відомостями.
При визначенні наявності підстав для притягнення суб`єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності стосовно майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, Національне агентство керується терміном «прожитковий мінімум для працездатної особи» у розмірі; який діяв станом на 30 березня 2024 року (на дату подання декларації).
За результатами повної перевірки декларації встановлено, що зазначені об`єктом декларування у декларації відомості відрізняються від достовірних на загальну суму 1 894 090,94 грн, що становить розмір від 500 до 2 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації за 2023 рік, що містить ознаки правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність за ч. і ст. 366-2 Кримінального кодексу України (далі - КК України).
Таким чином, за результатами повної перевірки декларації щорічної за 2023 рік, унікальний ідентифікатор документа - 01e7167f-62e4-489b-90f4-b3162788458b (далі — декларація), поданої ОСОБА_1 , проректором з науково-педагогічної роботи та міжнародного співробітництва Таврійського державного агротехнологічного університету ім. Дмитра Моторного, у діях суб`єкта декларування встановлено ознаки правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 366-2 КК України;
-у Відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про податкового агента та суму доходу, нарахованого та виплаченого фізичній особі податковим агентом, суму нарахованих та сплачених перерахованих) податків з доходів фізичних осіб та/або суму доходу, отриманого само зайнятою особою, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи щодо ОСОБА_1 та її чоловіка;
- у довідці №283/25 Національного агентства з питань запобігання корупції від 18 квітня 2025 року, за висновками якого, під час повної перевірки декларації, щорічної за 2023 рік, поданої ОСОБА_1 , проректором з науково-педагогічної роботи та міжнародного співробітництва Таврійського державного агротехнічного університету ім. Дмитра Моторного встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації вказав недостовірні відомості ( п.п. 3.1 п. 3, пп. 5, 6 Розділу 3.1 довідки), неточні відомості ( п.п.1.2 п.1, п.п.3.2 п.3, п. 4 Розділу 3.1 довідки), та відомості, які е дають змоги ідентифікувати суб`єкта декларування та члена сім`ї (чоловіка) за межами України (пп.1.1 п.1, п.2 Розділу 3.1 довідки), чим не дотримала вимог пп.1, 2. 3, 7, 9 ч. 1 ст 46 Закону про запобігання корупції. Недостовірні відомості, зазначені у декларації відрізняються від достовірних на загальну суму 1894090,94 грн;
-у роздруківці щорічної декларації ОСОБА_1 за 2023 рік;
-у відомості з рахунків в АТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я ОСОБА_8 ;
-у довідці про доходи ОСОБА_1 за 2022, 2023 рік;
-у відомості з рахунків в АТ КБ «Приватбанк», відкритих на ім`я ОСОБА_4 ;
- у письмових поясненнях ОСОБА_9 (чоловіка ОСОБА_1 ), згідно з якими він зазначив, про джерела походження готівкових коштів в розмірі 180000 грн, 37 000 та 42 000 дол. США, зазначених у розділі 12 «Грошові активи» декларації, що із 1981 р. до червня 2013 р він проживав в квартирі АДРЕСА_5 разом з матір`ю в батьківській квартирі. Накопичення його батька які передані йому під час сумісного проживання та в успадкування: 6 000 +3 000 = 9 000 $.
Його батько, ОСОБА_10 , помер у 2002 році, працював вчителем хімії СШ №19 м. Мелітополь до виходу на пенсію у 1990 році.
У 1998 року ним був проданий будинок у с. Райновка Приморського ну загальної площею 90м2 із земельним наділом 0,15 га біля моря за 6000 $.
Після смерті батька у 2003 року він також отримав у спадщину 3 000$.Накопичення його матері які передані йому під час сумісного проживання: 500$, 122 400 грн, 2 000 Євро.
Його мати, ОСОБА_11 , вийшла на пенсію у 1993 році. Працювала старшим викладачем та доцентом кафедри хімії ОСОБА_12 державного педагогічного університету з 1962 року до 2015 року, мала надбавки за вислугу років, складність та напруженість роботи відповідно до Статуту навчального закладу тих років та законодавства тих років. Протягом 1980-2008 років вона неодноразово була премійована в університеті на День освіти, День Міжнародний жіночий день, за сумлінну працю, мала науковий стаж понад 30 років, вона отримувала підвищену наукову пенсію.
За роки роботи мала власні заощадження, які зберігались в сім`ї і йому протягом її життя 26000$: 1993-1995 - в середньому по 40 $ щомісячно = 1 440 $; 1995-2012 - в середньому по 120-150$ щомісячно = 24 560 $. У 2013 році він конвертував 3 500 $ у гривні - 122 400 гри., 22 500$ в доларовому еквіваленті.
У 2002 році ОСОБА_11 був проданий гараж, що був отриманий як спадщина, за адресою: Байбулатова, 5 вартістю 2 000 Євро як некапітальна споруда. Його власні накопичення, що були отримані із 1995-2023 рр:8000 дол.США, 28500 Євро, 57600 грн.
1995-2000 рр. навчався студентом спеціальності «Біологія-Хімія» та отримував стипендію у ОСОБА_12 державному педагогічному інституті. 
Накопичення як приватного підприємця у садовому домогосподарстві. Під час навчання в ОСОБА_12 державному педагогічному інституті з 1992-1998 рр, разом з батьком працював у садовому домогосподарстві у с.Райновка Приморського району Запорізької області. За період зайняття власним домогосподарством протягом 7 років від продажу урожаю ним було заощаджене 15 000 $, із них 7 тис$ в наступному були переведені у 6 300 Євро, 8000$ залишено в доларовому еквіваленті.
Машина Daewoo, червоного кольору продана за 3000 Євро у 2020 році за генеральним дорученням. У відповідь на запит ОСОБА_1 було зазначено, DAEWOO LANOS, 2006 р.в, згідно з якою уповноважена особа забула здійснити перереєстрацію у м.Мелітополі Запорізької області.
Заощаджені доходи під час роботи на посаді менеджером та здійсненні підприємницької діяльності. 
Заощадження під час роботи менеджером з питань регіонального розвитку у -ТОВ Українські Мінеральні води» складають 11 000 Євро;
Приватний підприємець (2016-2017 рр. витяг з ЄДР додається) 4000 Євро; Заощадження під час роботи менеджером по роботі з ключовими клієнтами у ТОВ «Київський завод напоїв «Росинка» 4 200 Євро;
Заощадження під час роботи на ТОВ «Орбіта запчастина»: 57 600 грн 
Також зазначив, що квартира по АДРЕСА_4 та придбана за рахунок:
- продажу квартири в АДРЕСА_5 , в червні 2020 року за вартістю 251760 грн. Акт купівлі - продажу був офіційно занесений в держ реєстр в м. Мелітополь нотаріусом Левченко. 
- продаж капітального гаража, за адресою АДРЕСА_6 , що проданий у 2019 році за 900 Євро в гривневому еквіваленті 22 000,00 грн, Акт купівлі-продажу був офіційно занесений в держ реєстр в м.Мелітополь нотаріусом Бсдновим. 
- договору поворотної фінансової допомоги з третьої стороною (700 тис. який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій, як плати користування такими коштами. Частина займаних коштів була витрачена на покупку квартири. А залишки займаних грошей були переведені в 6500 Євро та 2500$ для повернення відшкодування займу.

Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою суду,  ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП не визнала. Вказала, що здійснювала декларування вперше, для декларування отримала декілька довідок, які містили суперечливі цифри, тому декларувала ті суми, у яких була упевнена. Також зазначила про те, що не була обізнана про грошові зобов`язання чоловіка, оскільки на час укладання чоловіком цих договорів вони проживали у різних містах: вона – у ОСОБА_5 , а він у Києві. Вважає, що доклала усіх можливих зусиль для того, щоб інформація у декларації була правдивою і достовірною. Просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Адвокат, який представляє інтереси ОСОБА_1 , - ОСОБА_13 , у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку підтримала пояснення ОСОБА_1 ,також подала письмове клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Клопотання мотивоване тим, що станом на момент надходження протоколу до суду сплив строк притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки датою виявлення адміністративного правопорушення є 18 квітня 2024 року, у зв`язку із чим шестимісячний строк для притягнення до відповідальності сплив 19 жовтня 2025 року. Підкреслила, що недостовірне декларування доходів ОСОБА_1 відбулося через некомпетентність роботодавця ТДАТУ, які допустили халатність при визначенні сум, отриманих декларантом, та унеможливили отримання довідки про нараховані доходи від органів податкової служби. Звернула увагу на той факт, що ОСОБА_1 згоди на укладення чоловіком договорів поворотної фінансової допомоги не надавала. Крім того, захисник звернула увагу на відсутність інструктажів щодо заповнення декларації, що свідчить про відсутність умислу на недостовірне декларування.
Прокурор, обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення, підтримала. Вказала, що факт подання декларації вперше не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за недостовірне декларування. Офіційний сайт НАЗК містить офіційні роз`яснення та навчальні курси для суб`єктів декларування. Крім того, під час заповнення декларації такі офіційні роз`яснення, в яких зазначено повний перелік відомостей, що підлягають декларування у відповідному розділі, містяться перед кожним розділом, а суб`єкт декларування зобов`язаний перед заповненням декларації поставити відмітку про ознайомлення з вказаними роз`ясненнями. ОСОБА_1 пояснювала у своїх письмових поясненнях, що для отримання винагород за подібні проекти нею були відкриті спеціальні рахунки з метою отримання грошових коштів в іноземній валюті, а отже ОСОБА_1 не могла не знати про зарахування на її рахунки вказаних вище коштів. Прокурор також звернула увагу на те, що пояснення ОСОБА_1 щодо обізнаності чи не обізнаності про боргові зобов`язання чоловіка є суперечливими та суперечать письмовим поясненням чоловіка, які містяться у матеріалах справи. Таким чином, прокурор просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.4 ст.172-6 КУпАП та призначити покарання у вигляді штрафу.
При апеляційному розгляді сторона захисту навели доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Диспозицією ч.4 ст.172-6 КУпАП передбачено подання завідомо недостовірних відомостей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до п.5 ст.1 Закону України "Про запобігання корупції" корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до положень ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень ст.ст.10,11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
З аналізу системного зв`язку преамбули Закону України "Про запобігання корупції", із приписами ч.4 ст.172-6 КУпАП убачається, що наявність умислу є обов`язковою складовою цього адміністративного правопорушення.
Склад адміністративного правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з цих ознак означає відсутність складу адміністративного правопорушення в цілому.
Відповідно до пунктів 3, 4, 5 р. II Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23 липня 2021 № 449/21 (чинного на момент подання декларації), суб`єкт декларування до початку заповнення декларації повинен підтвердити ознайомлення із цим Порядком шляхом проставлення відповідної відмітки. Після заповнення усіх необхідних розділів декларації суб`єкту декларування надається можливість перевірити повноту та достовірність зазначеної ним інформації. Перед підписанням декларації суб`єкт декларування підтверджує повноту та достовірність даних, вказаних у ній, ознайомлення з попередженням про настання відповідальності за подання недостовірних відомостей шляхом проставлення відповідної відмітки. Суб`єкт декларування підписує декларацію шляхом накладання на неї особистого кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису відповідно до вимог законодавства.
Враховуючи викладене, на початку заповнення Декларації ОСОБА_1 ознайомилась із зазначеним Порядком, про що проставила відповідну відмітку.
Крім того, після заповнення всіх розділів вказаної декларації вона ознайомилась із внесеними до неї відомостями та проставила відповідну позначку про підтвердження правильності даних, після чого подала цю декларацію шляхом накладення електронного цифрового підпису.
Згідно з абз. 1 частини першої статті 51-3 Закону України "Про запобігання корупції", повна перевірка декларації полягає у перевірці задекларованих активів, на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.
За результатами повної перевірки декларації ОСОБА_1 було встановлено, що в декларації зазначено недостовірні відомості, що відрізняються від достовірних на загальну суму 1894090,94 грн.
Так, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не зазначила вказані кошти у відповідному розділі 11 Декларації, проте вона не мала на меті їх приховати, оскільки зазначила їх у розділі 12 Декларації, є безпідставними та спростовується матеріалами справи.
Так, як убачається з розділу 12 «Грошові активи» ОСОБА_1 зазначено відомості щодо активів, розташованих на АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 1 грн, 6716,00 грн, 737,00 грн, 51,00 грн, 118100,00 грн, 1653,00 Євро, 1008 USD. Ідентифікувати джерело походження коштів неможливо.
Разом з тим, ОСОБА_1 інкримінується не зазначення відомостей про отриманий нею протягом звітного періоду дохід у сумі 1653,3 дол.США (65989,20 грн) та 990 дол.США (36202,91 грн). Зазначені суми у відповідній грошовій одиниці в цьому розділі не зазначені. 
Крім того, ОСОБА_1 у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» цієї Декларації зазначені відомості про квартиру, яка є власністю її чоловіка, дата набуття права 28 лютого 2023 року. 
Так, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.46 Закону України «Про запобігання корупції», у декларації відображаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.
Відповідно до роз`яснень, розміщених на офіційному сайті НАЗК, відомості про інші фінансові зобов`язання, підлягають відображенню у розділі 13 «Фінансові зобов`язання». 
Фінансовими зобов`язаннями для цілей декларування є, зокрема, які були позичені суб`єкту декларування або члену його сім`ї іншими особами, зокрема поворотна безвідсоткова фінансова допомога. 
Таким чином, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не мала обов`язку зазначати у декларації про фінансові зобов`язання свого чоловіка є такими, що не узгоджуються з вимогами закону та з роз`ясненнями НАЗК. 
Доводи апелянта про те, що судом не досліджувався оригінал щорічної декларації ОСОБА_1 за 2023 рік, не є слушними, оскільки сама декларація розміщена на офіційному сайті НАЗК, підписана ЄЦП ОСОБА_1 , а в матеріалах справи з об`єктивних причин міститься роздруківка цієї декларації. При цьому, сторона захисту не заперечує того факту, що відомості з цієї роздруківці відповідають розміщеній на сайті НАЗК декларації. 
Доводи апелянта про те, що у відомостях з рахунків АТ КБ «ПриватБанк», відкритих на ім`я ОСОБА_1 , не вказано а ні дати а ні номеру, також не є слушними, оскільки стороною захисту не заперечується факту відкриття на ім`я ОСОБА_1 цих рахунків та обсягу наявних на них коштів згідно з вищевказаними відомостями з АТ КБ «ПриватБанк». Більш того, в апеляційній скарзі апелянт посилається саме на вказані довідки, зазначаючи про те, що ідентифікувати вказані кошти можливо.
Клопотань про витребування додаткової інформації від сторони захисту не надходило. Вищевказані відомості ніким не спростовані в установленому законом порядку. Підстав вважати, що вони отримані з порушенням вимог закону, немає. 
Доводи апелянта про суперечливість відомостей, зазначених у довідках про доходи ОСОБА_1 , є безпідставними, оскільки в матеріалах міститься довідка про доходи ОСОБА_1 за різні періоди, а саме за 2022 та 2023 роки. Ці довідки були досліджені судом та оцінені у сукупності з іншими доказами, про що і вказано в оскаржуваній постанові суду.
Те, що самі довідки не датовані, не свідчить про недопустимість відомостей з цих довідок як доказів. 
Посилання апелянта на довідку про доходи без номера і дати, де вказані відомості про нарахований дохід винагороди за певним проектом за рахунок коштів проекту у розмірі 31 898,83 грн, та зазначення про те, що ця винагорода виплачувалась разом із заробітною платою, не є переконливими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки в довідці про доходи ОСОБА_1 за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року зазначено форму працевлаштування «Основний», а в довідці, на яку посилається апелянт, вказано форму працевлаштування - «проект ERASMUS +». 
Суд перевірив всі доводи сторони захисту та надав на ці доводи змістовну та обґрунтовану відповідь в оскаржуваній постанові. 
Всі докази, що додані до протоколу, є належними, допустимими і достатніми для вирішення справи по суті. 

Сам протокол №411 про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику – адвокату Черевко Н.О. строк на апеляційне оскарження постанови Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 09 січня 2026 року. 
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Черевко Н.О. залишити без задоволення. 
Постанову Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 09 січня 2026 року щодо  ОСОБА_1 за ч.4 ст.172-6 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду     С.В. Дадашева