Справа № 560/19944/25
РІШЕННЯ
іменем України

01 вересня 2026 року | м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства освіти і науки України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі – відповідач), в якому просить: визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо внесення до Єдиної державної електронної бази з питань освіти інформації про те, що поточне здобуття освіти ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»; зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести інформацію про відсутність порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Ухвалою від 24.11.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно із позовною заявою, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю з таких підстав. 
Зазначає, що з 01.09.2025 навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Кам`янець-Подільський фаховий коледж Закладу вищої освіти “Подільський державний університет”» за спеціальністю D6 Секретарська та офісна справа, на денній формі навчання, для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра.
Стверджує, що у довідці про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі – ЄДЕБО) від 04.09.2025 № 726171, у якій зазначено: заклад освіти - ВСП «Кам`янець-Подільський фаховий коледж ЗВО “Подільський державний університет”», ступінь/рівень освіти - фаховий молодший бакалавр, форма здобуття освіти - денна, спеціальність - D6 Секретарська та офісна справа, дата початку здобуття освіти - 01.09.2025, дата завершення - 30.06.2028, а у полі щодо послідовності здобуття освіти зазначено «Ні, порушує».
Позивач вважає, що така інформація є помилковою, оскільки попереднє навчання у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» не завершилося здобуттям ним вищої освіти та отриманням диплома бакалавра.
Посилається на те, що був відрахований з числа студентів другого курсу за невиконання навчального плану; документа про здобуття вищої освіти йому не видавали.
На думку позивача, обов`язковою ознакою здобуття відповідного рівня освіти є завершення етапу освіти, що підтверджується відповідним документом про освіту. Тому попереднє незавершене навчання на бакалавраті не може вважатися раніше здобутим рівнем освіти у розумінні частини другої статті 10 Закону України «Про освіту» та пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За відзивом на позов, Міністерство освіти і науки України у відзиві проти задоволення позову заперечує та просить у його задоволенні відмовити повністю з огляду на таке.
Зазначає, що згідно з інформацією, яка міститься в ЄДЕБО, ОСОБА_1 у 2017 році був зарахований до Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» за освітнім ступенем бакалавр та був відрахований 19.03.2019. 
Стверджує, що у 2025 році позивач був зарахований до ВСП «Кам`янець-Подільський фаховий коледж ЗВО “Подільський державний університет”» за освітнім ступенем фаховий молодший бакалавр. 
З цих підстав МОН вважає, що позивач здобуває освіту в непослідовному порядку, а тому у довідці правомірно зазначено «Ні, порушує».
Відповідач посилається на доручення Міністра освіти і науки України від 31.05.2024 № 1/34-Д-24, згідно з яким встановлено алгоритм визначення послідовності здобуття освіти в ЄДЕБО. 
Вказує, що відповідно до цього алгоритму, якщо у даних здобувача освіти, що містяться в ЄДЕБО, є документ про освіту з рівнем не нижчим ніж рівень поточного навчання, або якщо наявна інформація про навчання, рівень якого не нижче рівня поточного навчання, у відповідному полі довідки зазначається «Ні, порушує».
Також МОН зазначає, що є розпорядником ЄДЕБО, а технічним адміністратором ЄДЕБО є ДП «Інфоресурс». 
На думку відповідача, функції щодо внесення відомостей про здобувачів освіти покладені на суб`єктів освітньої діяльності, а не на МОН.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
01.09.2025 позивач розпочав навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Кам`янець-Подільський фаховий коледж Закладу вищої освіти “Подільський державний університет”».
Довідка про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від 04.09.2025 № 726171 містить такі відомості щодо поточного навчання позивача: ступінь/рівень освіти - фаховий молодший бакалавр; форма здобуття освіти - денна; спеціальність - D6 Секретарська та офісна справа; дата початку здобуття освіти - 01.09.2025; дата завершення - 30.06.2028.
У цій же довідці у полі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”» зазначено «Ні, порушує».
З історії навчання здобувача освіти суд встановив, що щодо позивача у ЄДЕБО наявні два записи.
Перший запис стосується навчання у Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука».
Дата першого статусу навчання - 01.09.2017. 
Параметри навчання: бакалавр, денна форма навчання, контракт, спеціальність 227 Фізична терапія, ерготерапія, дата початку навчання - 01.09.2017, планова дата завершення навчання за відповідним записом - 25.06.2021. 
Поточний статус цього навчання - відраховано із ЗО за невиконання вимог навчального плану, дата поточного статусу - 19.03.2019.
Другий запис стосується навчання у ВСП «Кам`янець-Подільський фаховий коледж ЗВО “Подільський державний університет”». 
Дата першого статусу навчання - 11.08.2025. 
Параметри навчання: фаховий молодший бакалавр, денна форма навчання, контракт, спеціальність D6 Секретарська та офісна справа, дата початку навчання - 01.09.2025, дата завершення навчання - 30.06.2028.
Копія витягу з наказу Приватного вищого навчального закладу «Міжнародний економіко-гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» від 19.03.2019 № 03/067-НД підтверджує, що ОСОБА_1 , 2000 року народження, відраховано з числа студентів ІІ курсу факультету здоров`я, фізичної культури і спорту за спеціальністю «Фізична терапія, ерготерапія» денної форми навчання за невиконання навчального плану.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач успішно завершив освітню програму бакалавра, пройшов атестацію або отримав диплом бакалавра чи інший документ про здобуття вищої освіти. 
Відповідач таких доказів суду не подав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
За пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII (далі – Закон № 2145-VIII у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), рівень освіти - завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій. 
Частина друга статті 10 Закону № 2145-VIII визначає, що рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Відповідно до статті 40 Закону № 2145-VIII, після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.
За запитом здобувача освіти (особи з порушенням зору) документ про освіту виготовляється з урахуванням забезпечення доступності відтвореної на ньому інформації (з використанням шрифту Брайля).
Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності.
Порядок виготовлення, видачі та обліку документів про освіту, вимоги до їх форми та/або змісту визначаються законодавством.
Порядок виготовлення, видачі та обліку документів про освіту, передбачених спеціальними законами, вимоги до їх форми та/або змісту затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки з урахуванням вимог спеціальних законів.
Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
За частиною першою статті 74 Закону України, у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).
Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про фахову передвищу освіту» від 06.06.2019 № 2745-VIII (далі – Закон № 2745-VIII у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), фаховий молодший бакалавр - це освітньо-професійний ступінь, що здобувається на рівні фахової передвищої освіти і присуджується закладом освіти у результаті успішного виконання здобувачем фахової передвищої освіти освітньо-професійної програми.
Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі – Закон № 1556-VII у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.
Початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування типових спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності.
Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності.
Другий (магістерський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування задач дослідницького та/або інноваційного характеру у певній галузі професійної діяльності.
Третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності розв`язувати комплексні проблеми в галузі професійної та/або дослідницько-інноваційної діяльності.
Освітньо-науковий рівень вищої освіти передбачає здобуття особою теоретичних знань, умінь, навичок та інших компетентностей, достатніх для продукування нових ідей, розв`язання комплексних проблем у галузі професійної та/або дослідницько-інноваційної діяльності, оволодіння методологією наукової та педагогічної діяльності, а також проведення власного наукового дослідження, результати якого мають наукову новизну, теоретичне та практичне значення.
Освітньо-творчий рівень вищої освіти передбачає оволодіння методологією мистецької та мистецько-педагогічної діяльності, здійснення самостійного творчого мистецького проекту, здобуття практичних навичок продукування нових ідей і розв`язання теоретичних та практичних проблем у творчій мистецькій сфері.
Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва;
За частиною першою статті 7 Закону № 1556-VII, документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі – Закон № 3543-XII у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури. 
Пункт 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі – Порядок № 560, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), передбачає, що здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України “Про освіту”, а також докторанти для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, за формою згідно з додатком 9.
Особи, зараховані на навчання до інтернатури, для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки документи (копії документів, засвідчених в установленому законодавством порядку), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.
Здобувачі освіти, які навчаються за державним замовленням у закладах освіти із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління МВС, Мін`юсту, Національної поліції, ДСНС, для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період подають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти за формою згідно з додатком 9, видану закладом освіти із специфічними умовами навчання.
Так, додаток 9 містить поле щодо того, чи поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Водночас, суд виходить з того, що пункт 62 Порядку № 560 та додаток 9 до нього мають значення для цієї справи лише в частині форми та правового значення довідки ЄДЕБО. 
Суд у цій справі не вирішує питання надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації.
Згідно з пунктом 5 розділу I Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 № 620 «Про затвердження Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти» (далі – Положення № 620, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин), власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.
Розпорядник ЄДЕБО є володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО.
За пунктом 1 розділу IV цього Положення, розпорядник ЄДЕБО: 1) вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування ЄДЕБО; 2) здійснює контроль за забезпеченням захисту інформації в ЄДЕБО згідно із законодавством; 3) використовує інформацію, що міститься в ЄДЕБО, у тому числі персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством; 4) вносить до ЄДЕБО інформацію щодо: ліцензування (рішення про видачу, анулювання ліцензій на провадження освітньої діяльності, звуження, розширення освітньої діяльності) суб`єктів освітньої діяльності відповідно до ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; результатів перевірок, ініційованих розпорядником ЄДЕБО, щодо дотримання суб`єктами освітньої діяльності - ліцензіатами ліцензійних умов на провадження освітньої діяльності; акредитації спеціальностей, напрямів підготовки у закладах освіти, освітньо-професійних програм, за якими здійснюється підготовка здобувачів освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст», а також освітньо-професійних програм у сфері фахової передвищої освіти (до затвердження положення про акредитацію освітньо-професійних програм у сфері фахової передвищої освіти); іншу інформацію, визначену законодавством; 5) забезпечує верифікацію в ЄДЕБО інформації, визначеної підпунктами 1, 2 пункту 8, абзацами п`ятим - сьомим підпункту 1 та підпунктом 4 пункту 9 розділу III цього Положення, що підтверджується накладенням кваліфікованого електронного підпису; 6) встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення ЄДЕБО; 7) визначає: перелік інформації, доступ до якої надається уповноваженим суб`єктам; вартість послуг з організації та підтримання доступу до ЄДЕБО, а також інших послуг, пов`язаних з ЄДЕБО та її реєстрами, що надаються технічним адміністратором ЄДЕБО.
Так, предметом судової перевірки у цій справі є правомірність дій Міністерства освіти і науки України щодо забезпечення відображення в ЄДЕБО інформації про те, що поточне здобуття освіти позивачем порушує послідовність здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
У той же час, суд не вирішує питання наявності чи відсутності у позивача права на відстрочку від призову під час мобілізації та не підміняє собою органи, уповноважені приймати рішення щодо надання відстрочки. 
Оцінка суду обмежується тим, чи були правові підстави для відображення у ЄДЕБО інформації «Ні, порушує» щодо послідовності поточного здобуття освіти позивачем.
Спірна довідка ЄДЕБО № 726171 сформована 04.09.2025. 
Саме на цю дату суд перевіряє наявність правових і фактичних підстав для відображення у ній інформації «Ні, порушує».
При цьому, оцінюючи дії суб`єкта владних повноважень, суд виходить з тих обставин, які існували на момент вчинення спірних дій, та з тих правових підстав, які були чинними на цей момент. 
Такий підхід відповідає загальному правилу дії нормативно-правових актів у часі та ретроспективній природі судової перевірки рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Отже, для вирішення цього спору значення мають: дані ЄДЕБО про навчання позивача, наявні станом на 04.09.2025; документи, що підтверджують або спростовують факт здобуття позивачем відповідного рівня освіти до цієї дати; норми матеріального права, чинні на час формування довідки.
Щодо правового значення попереднього незавершеного навчання позивача, суд зазначає про таке. 
Ключовим питанням у справі є те, чи може сам факт попереднього зарахування позивача на навчання для здобуття ступеня бакалавра, за умови подальшого відрахування без отримання диплома, вважатися фактом здобуття ним відповідного рівня освіти.
Суд виходить з того, що не може з таких підстав.
Так, пункт 23 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» визначає рівень освіти як завершений етап освіти. 
Частини перша - третя статті 40 цього Закону пов`язують отримання документа про освіту саме з успішним завершенням навчання за освітньою програмою. 
Частина друга статті 7 Закону України «Про вищу освіту» передбачає, що документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.
Отже, закон розмежовує процес навчання, завершення освітньої програми, здобуття відповідного рівня/ступеня освіти та отримання документа про освіту.
При цьому, законодавець у пункті 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII використовує формулювання «раніше здобутий рівень освіти», а не «рівень освіти, на якому особа навчалася», «рівень освіти, на який особа була зарахована» чи «рівень освіти, щодо якого в ЄДЕБО є запис про навчання».
Тому для встановлення порушення послідовності здобуття освіти значення має не сам факт попереднього навчання на певному рівні, а факт здобуття цього рівня освіти.
У постанові Верховного Суду від 29.10.2025 у справі № 200/5372/24 сформульовано висновок, що особа вважається такою, що завершила навчання і здобула відповідний ступінь вищої освіти, з моменту отримання документа про вищу освіту; за обставин, коли особа раніше не отримувала диплома бакалавра, відсутні підстави вважати попереднє незавершене навчання здобутим рівнем освіти. 
Також Верховний Суд критично оцінив посилання на лист МОН № 1/9758-24, оскільки цей документ не є нормативним актом.
У постанові Верховного Суду від 07.11.2025 у справі № 160/31314/24 зазначено, що якщо особа не завершила навчання за освітнім рівнем бакалавра, її вступ для здобуття фахової передвищої освіти за наявності нижчого раніше здобутого рівня не може вважатися порушенням послідовності здобуття освіти.
У постанові Верховного Суду від 11.11.2025 у справі № 280/11497/24 Верховний Суд також виходив із того, що за відсутності документа про вищу освіту, зокрема диплома бакалавра, відсутні правові та фактичні підстави для формування довідки ЄДЕБО із зазначенням про порушення послідовності здобуття освіти.
У постанові Верховного Суду від 25.11.2025 у справі № 160/34591/24 наголошено, що основним критерієм є завершеність попереднього етапу навчання та здобуття певного рівня освіти, що має підтверджуватися відповідним документом про освіту; висновок про порушення послідовності не може ґрунтуватися лише на тому, що особа раніше отримувала освітні послуги на відповідному рівні.
У постанові Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 340/7912/24 підтверджено підхід, за яким саме МОН та технічний адміністратор ДП «Інфоресурс» мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, а навчальний заклад виконує технічну функцію, оскільки довідка формується автоматично на підставі даних ЄДЕБО.
У постанові Верховного Суду від 20.05.2026 у справі № 280/9417/24 Верховний Суд розглядав подібний спір щодо відображення у ЄДЕБО інформації про порушення послідовності здобуття освіти та вказував на значення ненормативного характеру листа МОН від 03.06.2024 № 1/9758-24, а також на обов`язок суб`єкта владних повноважень діяти відповідно до закону, а не лише відповідно до алгоритму інформаційної системи.
Застосування наведеного вище підходу до обставин цієї справи. 
Суд виходить з того, що у цій справі відповідач довів наявність у ЄДЕБО запису про попереднє навчання позивача на бакалавраті, а також факт відрахування позивача з цього навчання 19.03.2019.
Водночас, відповідач не довів, що позивач успішно завершив навчання за освітньою програмою бакалавра, пройшов атестацію або отримав диплом бакалавра. 
Наявні у справі докази підтверджують, що позивач був відрахований із закладу освіти за невиконання вимог навчального плану.
Сама історія навчання позивача містить запис про попереднє навчання на бакалавраті та його припинення шляхом відрахування, але не містить доказу присудження позивачу ступеня бакалавра або видачі диплома бакалавра.
Отже, попереднє незавершене навчання позивача на бакалавраті не є раніше здобутим рівнем освіти. 
За таких обставин, воно не може бути використане як підстава для висновку, що поточне здобуття позивачем фахової передвищої освіти порушує послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Доводи МОН про те, що будь-яке долучення особи до освітнього процесу вже означає здобуття освіти на відповідному рівні, суд відхиляє. 
Така позиція фактично ототожнює процес навчання з юридичним фактом здобуття рівня освіти, що не узгоджується з пунктом 23 частини першої статті 1, частиною другою статті 10, частинами першою - третьою статті 40 Закону України «Про освіту», частиною другою статті 7 Закону України «Про вищу освіту», а також із наведеними правовими висновками Верховного Суду.
Із приводу алгоритму ЄДЕБО, на який посилається МОН, суд вказує на таке. 
Із доручення МОН вбачається, що алгоритм ЄДЕБО передбачає відображення «Ні, порушує» у двох випадках: якщо у даних здобувача освіти, зокрема у Реєстрі документів про освіту, є діючий документ про освіту з рівнем не нижчим за рівень поточного навчання; якщо в ЄДЕБО є інформація про навчання, рівень якого не нижче рівня поточного навчання, за яким формується довідка.
Водночас, у цій справі перша умова не доведена, оскільки матеріали справи не містять доказів існування у позивача диплома бакалавра чи іншого документа про здобуття вищої освіти.
Із матеріалів справи суд доходить висновку, що спірна інформація «Ні, порушує» відображена фактично через другу умову - наявність у ЄДЕБО запису про попереднє навчання позивача на рівні бакалавра, який за таблицею алгоритму МОН має вищий рівень НРК, ніж фаховий молодший бакалавр.
Однак застосування такого алгоритму до обставин цієї справи, у частині прирівнювання запису про попереднє незавершене навчання до раніше здобутого рівня освіти, не відповідає вимогам закону, оскільки пункт 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-XII та частина друга статті 10 Закону № 2145-VIII пов`язують послідовність саме з раніше здобутим рівнем освіти, а не з фактом попереднього навчання.
Одночасно суд враховує, що лист МОН від 03.06.2024 № 1/9758-24 та доручення МОН від 31.05.2024 № 1/34-Д-24 не є законами та не є нормативно-правовими актами, які можуть змінювати зміст понять «здобутий рівень освіти» або «послідовність здобуття освіти». 
Вони можуть пояснювати технічний алгоритм формування довідки, однак не можуть підміняти вимоги Закону України «Про освіту» та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Такий підхід узгоджується з оцінкою Верховного Суду щодо листа МОН № 1/9758-24 як документа, який не належить до нормативних актів, наведеною вище.
Тому посилання відповідача на алгоритм ЄДЕБО не спростовує доводів позивача, оскільки внутрішній алгоритм інформаційної системи не може змінювати зміст закону та підміняти юридичний факт здобуття рівня освіти фактом попереднього незавершеного навчання.
Щодо повноважень МОН та належності відповідача у спірних правовідносинах, суд виходить із таких міркувань. 
МОН зазначає, що відомості щодо здобувачів освіти вносять заклади освіти, а технічне адміністрування ЄДЕБО здійснює ДП «Інфоресурс».
Суд відхиляє цей довід відповідача з огляду на таке.
Так, позивач у цій справі не оспорює фактичні відомості про своє поточне чи попереднє навчання, зокрема дані про заклад освіти, спеціальність, форму навчання, дату зарахування, рівень освіти або статус відрахування. 
Спір стосується не правильності первинних відомостей, внесених закладами освіти до ЄДЕБО, а правомірності відображення в ЄДЕБО висновку про те, що поточне здобуття освіти позивачем порушує послідовність здобуття освіти.
Такий висновок формується автоматично на підставі алгоритму ЄДЕБО, на який посилається сам відповідач. 
Водночас МОН є розпорядником ЄДЕБО, володільцем інформації, що міститься в ЄДЕБО, та суб`єктом, який встановлює вимоги до апаратного і програмного забезпечення ЄДЕБО.
Верховний Суд у постанові від 11.11.2025 у справі № 280/11497/24 зазначив, що формування інформації з ЄДЕБО здійснюється автоматизовано з використанням програмного забезпечення, вимоги до якого встановлює МОН як розпорядник цієї системи; МОН також є володільцем відповідної інформації та має повний доступ до неї як уповноважений суб`єкт.
У постанові від 25.11.2025 у справі № 160/34591/24 Верховний Суд зазначив, що саме МОН та технічний адміністратор ДП «Інфоресурс» мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, тоді як заклад освіти виконує технічну функцію формування довідки, яка формується автоматично на підставі даних ЄДЕБО.
Отже, посилання МОН на те, що первинні відомості про здобувачів освіти вносяться суб`єктами освітньої діяльності, не спростовує належності МОН як відповідача у цій справі.
Спір виник не щодо помилки закладу освіти у фактичних даних про навчання позивача, а щодо відображення в ЄДЕБО правового висновку про порушення послідовності здобуття освіти на підставі алгоритму, за функціонування якого відповідає МОН як розпорядник ЄДЕБО.
У цій справі позивач просить зобов`язати МОН внести інформацію про відсутність порушення ним послідовності здобуття освіти.
З урахуванням встановлених обставин та правової природи повноважень МОН як розпорядника ЄДЕБО належним способом захисту є: визнання протиправними дій МОН щодо забезпечення відображення в ЄДЕБО інформації про порушення позивачем послідовності здобуття освіти; зобов`язання МОН внести зміни до відомостей ЄДЕБО щодо позивача шляхом зазначення інформації про відсутність порушення ним послідовності здобуття освіти.
Таке формулювання відповідає суті заявлених позовних вимог і не змінює предмета спору. 
Воно лише конкретизує спосіб виконання рішення з урахуванням того, що спірна інформація формується засобами ЄДЕБО автоматизовано, а МОН діє як розпорядник цієї інформаційної системи.
З огляду на викладене вище, за результатами розгляду справи, суд дійшов до таких висновків.
Відповідач не довів правомірності відображення у ЄДЕБО інформації про те, що поточне здобуття освіти ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Попереднє незавершене навчання позивача на бакалавраті не є раніше здобутим рівнем освіти. Відтак наявність у ЄДЕБО запису про таке навчання не може бути достатньою правовою підставою для висновку про порушення послідовності поточного здобуття позивачем фахової передвищої освіти.
За таких обставин, позов підлягає задоволенню повністю.
Інші аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи, які зазначені вище. 
Щодо інших доводів сторін, то суд також зазначає, що, відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін.
Щодо відшкодування судового збору у цій справі, суд зазначає про таке. 
Позов подано у 2025 році не через підсистему «Електронний суд», тому коефіцієнт 0,8 для пониження ставки судового збору не застосовується.
За підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI ставка судового збору за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2025 становив 3028 грн.
Отже, ставка судового збору за одну немайнову вимогу становить: 3028 грн х 0,4 = 1211,20 грн.
У цій справі позивач заявив дві вимоги немайнового характеру: про визнання дій протиправними; про зобов`язання вчинити дії.
Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, у разі об`єднання двох і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Належний розмір судового збору становить: 1211,20 грн х 2 = 2422,40 грн.
У позові позивач просить стягнути з відповідача на його користь 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору.
Підстав вважати судовий збір недоплаченим або переплаченим суд не встановив.
За ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 139 КАС України судовий збір у сумі 2422,40 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо забезпечення відображення в Єдиній державній електронній базі з питань освіти інформації про те, що поточне здобуття освіти ОСОБА_1 порушує послідовність здобуття освіти, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII.
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до відомостей Єдиної державної електронної бази з питань освіти щодо ОСОБА_1 шляхом зазначення інформації про відсутність порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: | ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач: | Міністерство освіти і науки України (просп. Берестейський, 10, м. Київ,01135 , код ЄДРПОУ - 38621185)
Головуючий суддя | | Є.В. Печений