20.07.2026

Справа № 720/1044/26
Провадження № 2/720/654/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
за участю секретаря Княгницької Ю.В. 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Приватна Автошкола «За Кермом» про припинення трудових відносин,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2026 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про припинення трудових відносин, посилаючись на те, що з 08 листопада 2023 року вона перебувала в трудових відносинах з ПП «Приватна Автошкола «За Кермом», а саме на підставі рішення загальних зборів власників підприємства № 02/2023 від 08 листопада 2023 року була призначена на посаду директора ПП «Приватна Автошкола «За Кермом». Наприкінці 2025 року вона повідомила засновника підприємства ОСОБА_2 про наміри припинити трудові відносини та бажання звільнитися з займаної посади. 13 січня 2026 року з метою належного документального оформлення звільнення позивачка направила на адресу підприємства письмову заяву про звільнення за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, з проханням звільнити її звід займаної посади з 01 лютого 2026 року. Однак, підприємством та засновником не було вчинено жодних дій, а саме заява фактично залишилася без будь-якого реагування. Враховуючи, що станом на день звернення до суду підприємством не було видано наказу про звільнення, та відповідно не було зроблено запис в трудовій книжці про звільнення, остаточні розрахунки не проводилися та заява позивачки залишилася без розгляду, просила визнати припиненими трудові відносини між нею та ПП «Приватна Автошкола «За Кермом» з 17 квітня 2026 року, у зв`язку із звільненням за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. 
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі рішення загальних зборів власників ПП «Приватна Автошкола «За Кермом» № 02/2023 від 08 листопада 2023 року, прийнята на роботу на посаду директора ПП «Приватна Автошкола «За Кермом».
Відповідно до заяви про звільнення від 13 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до засновника ПП «Приватна Автошкола «За Кермом» ОСОБА_2 з заявою про звільнення її з посади директора за згодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України) з 01 лютого 2026 року. 
Як вбачається з фіскального чеку поштового зв`язку від 13 січня 2026 року ОСОБА_1 направила відповідачу поштовим зв`язком заяву про звільнення.
Відповідно до повідомлення про скликання загальних зборів від 17 березня 2026 року ОСОБА_1 , як директором ПП «Приватна Автошкола «За Кермом» було складено та направлено повідомлення про скликання загальних зборів засновників, а також сформовано порядок денний , який включав розгляд заяви ОСОБА_1 про звільнення.
Однак, 17 квітня 2026 року загальні збори засновників не відбулися та рішення з питань порядку денного не прийнято, що підтверджується актом про неявку засновника та неприйняття рішення від 17 квітня 2026 року. 
Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно зі ст. 1 КЗпП України, законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39).
Відповідно до ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Згідно зі ст. 47 КЗпП, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 р. у справі № 758/1861/18 вказано, що відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні.
У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №201/1384/16-ц визнано ефективним і таким, що не суперечить закону спосіб захисту порушеного права шляхом припинення трудових відносин на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Конституційний суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року у справі №1-14/2004, від 16 жовтня 2007 року у справі №1-16/2007 та від 29 січня 2008 року у справі №1-5/2008 вказав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Позивач має право на вільний вибір роботи, що включає право на розірвання трудового договору в порядку статті 38 КУпАП. 
Трудові відносини між Позивачем та Товариством фактично припинені, проте Позивач позбавлений можливості оформити припинення трудових відносин у встановленому законодавством порядку, що порушує його конституційні права.
Тому, суд вважає, що позовні вимоги про припинення трудового договору на підставі ст. 38 КУпАП, слід задовольнити.
Керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 21, 22, 24, 36, 38 КЗпП України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Визнати припиненими трудові відносини між приватним підприємством «Приватна Автошкола «За Кермом» та ОСОБА_1 з 17 квітня 2026 року, у зв`язку із звільненням із займаної посади директора приватного підприємства «Приватна Автошкола «За Кермом» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
Зобов`язати приватне підприємство «Приватна Автошкола «За Кермом» в особі його засновника ОСОБА_2 вчинити дії щодо державної реєстрації змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме виключити ОСОБА_1 з відомостей про керівника приватного підприємства «Приватна Автошкола «За Кермом».
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Відповідач може подати до Новоселицького райсуду заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя          Ляху Г.О.