ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2025 року
м. Київ
справа № 390/1145/23
провадження № 61-5272св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - судді Фаловської І. М., 
суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., 
Ситнік О. М.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу 
Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 1 квітня 2024 року, постановлену колегією у складі суддів: Письменного О. А., Голованя А. М., Дуковського О. Л.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ДП «СГЗК») про стягнення грошових коштів, невиплачених при звільненні.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що з 1 грудня 1998 року 
до 9 вересня 2022 року він перебував у трудових відносинах з ДП «СГЗК». 
Наказом ДП «СГЗК» від 9 вересня 2022 року № 227о/с його звільнили у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я на підставі пункту 2 статті 40 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП) України.
Відповідач не повідомив письмово позивача в день звільнення про нараховані суми, які належать останньому до виплати при звільненні, та на момент звернення з позовом не здійснив виплату таких коштів.
Згідно з довідкою ДП «СГЗК» від 5 червня 2023 року № 62 загальна сума заборгованості з виплати заробітної плати становить 69 397,64 грн. 
Оскільки відповідач не провів з ним повний розрахунок при звільненні, позивач має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за останні шість місяців з розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 849,36 грн. 
З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача 69 397,64 грн невиплаченої при звільненні заробітної плати та 110 416,80 грн середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, що разом складає 179 814,44 грн.
Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року, ухваленим у складі судді Квітки О. О., позов задоволено.
Стягнено з ДП «СГЗК» на користь ОСОБА_1 69 397,64 грн заборгованості із заробітної плати, 110 416,80 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 1 104,17 грн - у відшкодування судового збору.
Стягнено з ДП «СГЗК» на користь держави 1 073,60 грн судового збору.
Повернено ОСОБА_1 424,67 грн надмірно сплаченого судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю та доведеністю належними і допустимими доказами позовних вимог. При цьому відповідач не заперечував обставини невиплати позивачу заробітної плати при звільненні.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 1 квітня 2024 року апеляційну скаргу ДП «СГЗК» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року визнано неподаною та повернено заявнику.
Суд апеляційної інстанції керувався неусуненням ДП «СГЗК» недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 
2024 року про залишення апеляційної скарги без руху, а саме надання підписаної копії апеляційної скарги.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
5 квітня 2025 року ДП «СГЗК» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм 
процесуального права, просить скасувати ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 1 квітня 2024 року, справу направити на продовження розгляду до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що на виконання вимог ухвали Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року про залишення без руху апеляційної скарги, заявник надав платіжну інструкцію про сплату судового збору, а іншу частину вимог вказаної ухвали, а саме щодо підписання апеляційної скарги, виконав раніше - під час звернення до апеляційного суду зі скаргою.
Вказує, що суд апеляційної інстанції не зазначив, яким чином непідписання заявником копії апеляційної скарги впливає на форму і зміст поданої скарги у відповідності до статті 356 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України; чому такий недолік перешкоджає відкриттю апеляційного провадження у справі. 
Такі дії апеляційного суду вважає формальним підходом до вирішення питання про відкриття апеляційного провадження та порушенням права на доступ до правосуддя.
Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 
2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), в якій вказано, що надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
Провадження у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 21 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 7 травня 2025 року справу призначено до судового розгляду. 
Фактичні обставини справи
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 
від 19 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнено з ДП «СГЗК» на користь ОСОБА_1 69 397,64 грн заборгованості із заробітної плати та 110 416,80 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
23 лютого 2024 року ДП «СГЗК» засобами поштового зв`язку звернулося з апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції до Кропивницького апеляційного суду (а.с. 75-84).
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року витребувано матеріали справи з суду першої інстанції (а.с. 88).
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року апеляційну скаргу ДП «СГЗК» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків, а саме для сплати судового збору в розмірі 1 656,25 грн та надання підписаних копій апеляційної скарги і клопотання про витребування доказів (а.с. 90-91).
Згідно з довідкою про доставлення електронного документа вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету ДП «СГЗК» 14 березня 2024 року (а.с. 92).
15 березня 2024 року ДП «СГЗК» засобами поштового зв`язку подало до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення, в яких зазначило про виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року в повному обсязі та долучило платіжну інструкцію від 15 березня 2024 року № 3974 щодо сплати судового збору у розмірі 1 656,25 грн (а.с. 98).
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 1 квітня 2024 року апеляційну скаргу ДП «СГЗК» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року визнано неподаною та повернено заявнику. Ухвала мотивована невиконанням заявником вимог ухвали Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху в частині надання підписаної копії апеляційної скарги.
Позиція Верховного Суду, мотиви, якими керується суд при ухваленні постанови, та застосовані норми права
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши правильність застосування норм матеріального права і додержання процесуального права в межах вимог та доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно 
до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно з частиною першою статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна 
держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити безладного руху у судовому процесі.
Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»
від 16 грудня 1992 року). 
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Відповідно до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
Згідно з пунктами 2, 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються: 
- копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу; 
- документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Ухвалою від 13 березня 2024 року Кропивницький апеляційний суд апеляційну скаргу ДП «СГЗК» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року залишив без руху, оскільки усупереч вимогам пункту 2 частини другої та пункту 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги не додано копії підписаної скарги та доданих письмових матеріалів (копії підписаного клопотання про витребування доказів) відповідно до кількості учасників справи. Суд надав строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії зазначеної ухвали.
Вказану ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху заявник отримав 
14 березня 2024 року.
18 березня 2025 року у строк, установлений судом для усунення недоліків, 
ДП «СГЗК» подало до апеляційного суду додаткові пояснення, до яких долучило оригінал платіжної інструкції від 15 березня 2024 року № 3974 про сплату судового збору на суму 1 656,25 грн.
Проте у встановлений апеляційним судом строк для усунення недоліків 
ДП «СГЗК» не надало копії підписаних апеляційної скарги та доданого до неї клопотання про витребування доказів.
Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 1 квітня 2024 року апеляційну скаргу ДП «СГЗК» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 19 лютого 2024 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала, на підставі статей 185, 357 ЦПК України.
Апеляційний суд мотивував повернення апеляційної скарги тим, що недоліки апеляційної скарги, встановлені ухвалою суду від 13 березня 2024 року, повністю не усунені, тому апеляційна скарга підлягає поверненню.
Суд апеляційної інстанції керувався тим, що заявник не надав суду копії підписаних: апеляційної скарги та доданого до неї клопотання про витребування доказів.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правильно застосував приписи статей 185, 357 ЦПК та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.
Касаційний суд відхиляє доводи касаційної скарги про те, що вимоги ухвали Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року щодо надання підписаних копій касаційної скарги та клопотання про витребування доказів він відповідач надав разом з апеляційною скаргою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зазначених обставин. 
Таке твердження заявника спростовується також тим, що в поданих на виконання ухвали Кропивницького апеляційного суду від 13 березня 2024 року додаткових поясненнях заявник не заперечував встановлені апеляційним судом в цій ухвалі обставини щодо непідписання копій зазначених документів та не звертав увагу апеляційного суду, що зазначені документи, які долучені до апеляційної скарги, є належно оформленими.
Посилання заявника на допущення апеляційним судом надмірного формалізму при вирішенні питання про відкриття провадження у справі та незазначення цим судом, яким чином ненадання підписаної копії апеляційної скарги впливає форму і зміст її оригіналу, відхиляються касаційним судом, оскільки вимога долучення до апеляційної скарги копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи встановлена в пункті 2 частини четвертої 
статті 356 ЦПК України. При цьому неподання зазначених документів унеможливлює виконання апеляційним судом вимог статті 361 ЦПК України щодо надсилання копій апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи у випадку відкриття апеляційного провадження.
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не є підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційного суду, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, що відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали апеляційного суду без змін.
Щодо судових витрат
Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.
Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 1 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:І. М. Фаловська В. М. Ігнатенко  С. О. Карпенко В. В. Сердюк О. М. Ситнік