П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/3666/26

Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
Дата і місце ухвалення: 07.04.2026р., м. Одеса 

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Головуючого судді: Бойка А.В.,
суддів : Тарновецького І.І.,
Шевчук О.А.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В :
В лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 22.10.2025р. №155950025209;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 призначення та виплату пенсії за віком з 14 серпня 2025 року із зарахуванням до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 року по 28.02.1985 року згідно з дипломом НОМЕР_1 та періоду роботи з 27.05.1985 року по 20.09.1991 року в дитячому садку №6 м. Комрата Республіки Молдова на підставі записів трудової книжки НОМЕР_2 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №155950025209 від 22.10.2025р. про відмову у призначенні пенсії за віком. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 року по 28.02.1985 року згідно з дипломом серії НОМЕР_1 та період роботи з 27.05.1985 року по 20.09.1991 року в дитячому садку № 6 м. Комрата Республіки Молдова відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 . 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.10.2025 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1064,96 грн.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 07.04.2026р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що чинним законодавством чітко передбачено порядок підтвердження трудового стажу на підставі трудової книжки та підтвердження стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За наслідками розгляду наданих документів територіальним органом ПФУ встановлено, що страховий стаж заявниці становить 29 років 20 днів, в той час необхідним у відповідності до статті 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІУ стажем є 32 роки для осіб віком 60 років. 
ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ГУ ПФУ у Львівській області залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції – без змін. Позивач зазначає, що в її трудовій книжці маються відповідні записи щодо спірних періодів роботи, ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження трудового (страхового) стажу позивача. Згідно з Угодою між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Республіки Молдова, які працюють за межами кордонів своїх держав, підписаною 13.12.1993р. (дата набуття чинності 25.02.1994р.) трудовий стаж і стаж роботи за фахом, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на території обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони працевлаштування.
Справа призначена до розгляду у порядку письмового провадження у відповідності до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного:
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 02 жовтня 2025 року звернулась через Веб портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.
Відповідно до п.4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ у Львівській області.
Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 22.10.2025р. №155950025209 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності у заявника необхідного страхового стажу. 
Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що необхідний страховий стаж, у відповідності до ст.26 Закону №1058-IV, становить 32 роки. 
Страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 20 днів.
За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
період навчання в Республіці Молдова з 01.09.1982 по 28.02.1985 згідно диплому НОМЕР_1 та період роботи з 27.05.1985 по 20.09.1991, згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , так як до заяви не додані документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат; 
період догляду за дітьми з 26.11.1985 та 28.11.1987 року народження до досягнення ними трирічного віку, оскільки в свідоцтвах про народження дітей прізвище матері ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним. 
Період роботи з 27.05.1985р. по 20.09.1991р. потребує уточнення, оскільки дата наказу при прийнятті на роботу та дата звільнення дописані. 
При цьому, відповідач у рішенні посилається на Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 01 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2025р. №562. 
Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ГУ ПФУ у Львівській області ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду. 
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо неправомірності дій органу ПФУ щодо відмови в зарахуванні до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 року по 28.02.1985 року згідно з дипломом серії НОМЕР_1 та період роботи з 27.05.1985 року по 20.09.1991 року в дитячому садку № 6 м. Комрата Республіки Молдова відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 . 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004р. 
За змістом частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-IV)
Згідно ч.2, ч.4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію вказаної норми Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993р. №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктами 1 та 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.
Як вже зазначалося колегією суддів, разом із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 надала органу ПФУ:
трудову книжку серії НОМЕР_2 ., в якій, серед іншого, міститься запис про період її роботи з 27.05.1985 року по 20.09.1991 року в дитячому садку №6 м. Комрата Республіки Молдова (записи №№1-3);
диплом серії НОМЕР_1 , в якому містяться відомості про навчання ОСОБА_1 з 01.09.1982 року по 28.02.1985 року.
Підставою для не зарахування вказаних періодів до страхового стажу позивача орган ПФУ зазначив те, що як до заяви не додані документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання ОСОБА_1 таких виплат.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність таких дій органу ПФУ, оскільки статтею 7 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про трудову діяльність і соціальний захист громадян України та Республіки Молдова, які працюють за межами кордонів своїх держав (дата підписання 13.12.1993р., дата набуття чинності 25.02.1994р.) визначено, що трудовий стаж і стаж роботи за фахом, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на території обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони працевлаштування. 
Статтею 8 Угоди передбачено, що сторонами визнаються видані відповідними компетентними органами Сторін в установленому порядку дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка (їх завірені копії) про рівень освіти і кваліфікації без їх легалізації. 
Дії відповідача, щодо не врахування трудової книжки та диплому та, відповідно, не врахування страхового стажу, ними підтвердженого суперечить принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. 
Водночас, відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно із частиною 1 статті 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Таким чином, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема, при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії, і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.
Орган ПФУ, маючи низку повноважень, визначених частиною 1 статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинив, поклавши весь тягар відповідальності на позивача.
У разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу орган ПФУ мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти позивачу у належному зарахуванні стажу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в частині задоволення позову, а тому підстав для задоволення скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач | | А.В. Бойко
Судді | | І.І. Тарновецький   О.А. Шевчук