Справа № 750/7216/26
Провадження № 2/750/3666/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 вересня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді – Лямзіної Н.Ю.,
із секретарем судового засідання – Довгаль А.В.,
з участю: представника позивача – ОСОБА_1 ,
представника відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

30.06.2026 року позивач через систему Електронний суд звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки –  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця на період навчання, а саме до 30 червня 2029 року включно, але не більше як до досягнення ОСОБА_5 23 років.
Обґрунтовано позов тим, що 22.11.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.05.2025 року. Сторони від даного шлюбу мають доньку – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається в інституті інженерії, виробництва та будівництва Національного університету «Чернігівська політехніка» на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, а тому позивач ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.07.2026 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін.
27.07.2026 року відповідач засобами поштового зв`язку надіслав до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що не заперечує проти позовних вимог в частині сплати аліментів на повнолітню дочку, проте просить суд врахувати наявність у нього на утриманні непрацездатної матері, також то що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій, а тому має подвійні витрати пов`язані з військовою службою, беручи до уваги вищевикладене, просить задовольнити позов частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти у розмірі 1/12 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Представник відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що відповідач не заперечує свій обов`язок виплачувати аліменти на доньку, але просить визначити їх розмір менший ніж зазначений в позові, а саме 1/12 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісяця на період навчання його доньки  ОСОБА_5 , але не більше, як до досягнення нею 23 років .
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Як зазначено у позові  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16).
ОСОБА_5 є здобувачкою вищої освіти з 01 вересня 2025 року навчається у Національному університеті «Чернігівська політехніка» на денній формі навчання за рахунок державного бюджету, строк навчання закінчується 30 червня 2029 року, про що свідчить копія довідки №69 від 12.06.2026 року (а.с. 28).
Відповідачем до відзиву на позов додано копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 25.12.2024 р., копію довідки №263 від 07.07.2026 про те що він перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у ВЧ НОМЕР_2 , копію довідки про доходи від 06.07.2026 №07/717, копію пенсійного посвідчення матері ОСОБА_6 № НОМЕР_3 та копію довідки до акту медико-соціальної експертної комісії відповідно до яких останній встановлена ІІІ група інвалідності, копію довідки про доходи матері №3439 4347 6381 2498, копію індивідуальної програми реабілітації інваліда №1039 від 03.12.2024 року та копію виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого 1-го неврологічного відділення №14887 виданого матері відповідача ОСОБА_6 .
Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно частини першої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошові сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.
Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи викладене, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Врахувавши те, що повнолітня дочка -  ОСОБА_5 є здобувачкою вищої освіти, студенткою денної форми навчання Національного університету «Чернігівська політехніка» (термін навчання з 01.09.2025 до 30.06.2029), у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а також надані відповідачем докази, перебування на його утриманні непрацездатної матері, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на повнолітню дочку –  ОСОБА_5 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період її навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років.
На підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.
Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.
Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Позивачу правничу допомогу надавала адвокат Пінчук Ксенія Олександрівна на підставі договору № 01.12/25-01 про надання правової допомоги від 01.12.2025 року (а.с. 8).
Згідно із копією Додаткової угоди №3 від 23.06.2026 року до Договору про надання правової допомоги № 01.12/25-01 від 01.12.2025 року розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги клієнту у справі про стягнення аліментів становить 3000 грн.
Нормами частини другої статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною третьою статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача задоволено частково (66,7%), а тому з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, оскільки позивач звільнена від його сплати при пред`явленні до суду позову про стягнення аліментів, в сумі 710 грн. 30 коп., також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2001 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 430 ЦПК України та статтями 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, суд, 
в и р і ш и в :

позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатись – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) аліменти на повнолітню доньку – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період її навчання в Національному університеті «Чернігівська політехніка» до 30 червня 2029 року, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з 30 червня 2026 року. 
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 710 грн. 30 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2001 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження  - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя            Н.Ю. Лямзіна