Єдиний унікальний номер 725/8082/26 
Номер провадження 2/725/2129/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2026 року.Чернівецький районний суд міста Чернівців
в складі:
головуючого судді Вольської-Тонієвич О.В.
при секретарі Заяц Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
ВСТАНОВИВ:

У серпні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним вище позовом.
Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 14 вересня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис 1566.
Під час перебування у шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_3 .
Разом з тим, спільне життя не склалось через різні погляди на шлюб та життя, а також відсутність спільних інтересів. 
Вказані обставини призвели до того, що вони з відповідачем з лютого 2026 року проживають окремо, не підтримують фактичних шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства.
На даний час між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного.
Таким чином, вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам.
Після фактичного припинення сімейних відносин малолітня донька проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні.
Однак їй важко самостійно утримувати доньку.
При цьому відповідач відмовляється добровільно виконувати покладений на нього законом обов`язок по фінансовому утриманню спільної дитини, не бере участі у вихованні та розвитку здібностей доньки, тим самим фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. 
На скільки їй відомо, ОСОБА_2 є працездатною особою, має сталий дохід, оскільки офіційно працевлаштований, на його утриманні непрацездатних осіб немає та стягнення за виконавчими документами не проводяться. Стан здоров`я у відповідача задовільний.
Просила позов задовольнити: розірвати шлюб; стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.
Розгляд справи відбувався у відсутність сторін та їх представників.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник – адвокат Лєкар Р.Ю. подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позов підтримали та просили його задовольнити. 
Також до суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, де він позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у заявленому позивачкою розмірі.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 14 вересня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що зроблено актовий запис за №1566 (а.с.13).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 (а.с.11).
Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на шлюб та життя, а також відсутність спільних інтересів. На даний час вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо.
Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені.
Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між необхідно розірвати.
Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання.
Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав.
Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201).
У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Судом встановлено, що після фактичного припинення подружніх стосунків між сторонами, їхня малолітня донька ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні. 
У відповідності до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Нормами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3^-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3^-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).
При призначенні аліментів суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Оскільки відповідач ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та малолітній дочці належним чином матеріально не допомагає, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом. 
Як вбачається із матеріалів позову, ОСОБА_2 є працездатною особою, стан здоров`я його задовільний, на його утриманні непрацездатних осіб та інших неповнолітніх дітей немає та стягнення за виконавчими документами не проводяться, а тому, він може належним чином утримувати свою малолітню доньку та забезпечувати її усім необхідним. Доказів, які б свідчили протилежне, суду не надано.
Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, починаючи з12.08.2026 і до досягнення дитиною повноліття.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).
З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду (в частині вимог про розірвання шлюбу) у розмірі 1331,20грн. 
Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, що становить 1331,20грн. 
Керуючись ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 113, 114 ч.2, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 141,197, 200, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Шлюб між  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), зареєстрований 14 вересня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), актовий запис за №1566,розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2026 та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання позову до суду в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна)грн. 20коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна)грн. 20коп.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців Вольська-Тонієвич О. В.