КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, тел. +380 (044) 207 80 91

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2026 року справа № 320/4089/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Франковської А.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Черкаської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі – відповідач-1), Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (далі – відповідач-2 та/або КДКП), Черкаської обласної прокуратури (далі – відповідач-3), в якому просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 17.12.2025 №549дп-25 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_1 »;
визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора від 02.01.2026 №2-дц «Про застосування дисциплінарного стягнення»;
поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури з 07.01.2026;
стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.01.2026 до моменту фактичного поновлення на публічній службі.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 17.12.2025 №549дп-25 «Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури Пидорича Д.М.» (далі – рішення КДКП від 17.12.2025 №549дп-25) прийняте упереджено, без урахування обставин, що мали значення для його прийняття, без дотримання принципу пропорційності. Позивач наголошує, що відповідач-2 не встановив жодних відомостей щодо прокурора ОСОБА_1 , пов`язаних з його професійною діяльністю, які б належало спростувати, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позивач також вказує, що чинне законодавство України не передбачає обов`язку прокурорів проходити переогляд щодо встановленої групи інвалідності, відтак, у його діях відсутній склад дисциплінарного проступку. Крім того, на переконання позивача, листи виконувача обов`язків керівника обласної прокуратури щодо необхідності переогляду – не є обов`язковими до виконання, оскільки порушено порядок виклику для проведення переогляду щодо попередньо встановленої інвалідності. Позивач зазначає, що у спірному рішенні відповідача-2 відсутнє посилання на докази завдання шкоди авторитету органів прокуратури та не відображено причинно-наслідковий зв`язок між діями (бездіяльністю) позивача та наслідками.
26.01.2026, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026 відкрите провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання на 07.04.2026; витребувано докази у позивача: копію трудової книжки, копію довідки МСЕК про групу інвалідності, копію рішення ДУ «Укрдержндімспі» МОЗ України від 01.08.2025 №ЦО-18133; у відповідача-1: копію довідки від 10.12.2024 про психофізіологічне (поліграфічне) дослідження щодо обставин захворювання, лікування, встановлення інвалідності та оформлення відповідної пенсії відносно позивача, копію наказу Генерального прокурора від 02.01.2026 №2-дц «Про застосування дисциплінарного стягнення, докази ознайомлення позивача з ним; у відповідача-2: склад КДКП станом на 17.12.2025, письмові пояснення щодо повноважного складу КДКП при прийнятті оскаржуваного рішення, копію протоколу засідання КДКП, на якому розглядалась дисциплінарна скарга щодо позивача, копії матеріалів дисциплінарної справи щодо позивача, копію рішення про відкриття дисциплінарного провадження, копію висновку за результатом розгляду дисциплінарної справи щодо позивача з доказами ознайомлення позивача, копію рішення КДКП від 17.12.2025 №549дп-25 з доказами ознайомлення позивача та вручення йому копії, письмові пояснення щодо дотримання строків проведення перевірки в дисциплінарному провадженні; у відповідача-3: копію особової справи позивача у повному обсязі; копії листів в.о. керівника Черкаської обласної прокуратури від 25.11.2024 №07-177вн-24, від 18.12.2024 №07-212вн-24, від 09.01.2025 №07-9вн-25, від 14.01.2025 №07-37вн-25, від 21.04.2025 №07-103вн-25, якими позивачу пропонувалось вжити самостійних заходів для доведення законності набуття ним статусу особи з інвалідністю, докази вручення вказаних листів позивачу; довідку про нараховану та виплачену середньомісячну та середньоденну заробітну плату позивача за два місяці перед звільненням (із зазначенням таких місяців у довідці) із зазначенням кількості відпрацьованих робочих днів за ці місяці та зазначенням усіх складових заробітної плати позивача та підстав нарахування та виплати щодо кожної складової.
09.03.2026 до суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026.
18.03.2026 до суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-3 надійшов відзив на позовну заяву з доказами, витребуваними ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026. Черкаська обласна прокуратура заперечує проти вимог позивача та вказує, що позивачу неодноразово направлялись персональні повідомлення про необхідність прибуття до медичного закладу для проходження обстеження, проте, позивач вказані вимоги не виконав – чим засвідчив відсутність наміру доводити законність набуття статусу особи з інвалідністю ІІ групи безстроково. 
19.03.2026 до суду через підсистему «Електронний суд» від КДКП надійшов відзив на позовну заяву з доказами, витребуваними ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2026. КДКП зазначає, що предметом дисциплінарного провадження була поведінка позивача щодо виконання законних вимог керівництва та готовність підтвердити доброчесність своїх дій, а обрання виду дисциплінарного стягнення є дискреційними повноваженнями КДКП. За твердженнями відповідача-2, спірне рішення КДКП прийняте з дотриманням встановленої процедури та в межах встановлених строків.
20.03.2026 Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву. Офіс Генерального прокурора заперечує проти вимог позивача та зазначає, що відповідно до положень чинного законодавства України, Генеральний прокурор не здійснює дослідження та оцінку обставин, які слугували підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення, відтак, спірний наказ прийнятий з метою реалізації рішення про накладення дисциплінарного стягнення. 
22.03.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив Офісу Генерального прокурора, де вказує, що вимога про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора від 02.01.2026 №2-дц «Про застосування дисциплінарного стягнення» є похідною від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення КДКП від 17.12.2025 №549дп-25.
22.03.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив Черкаської обласної прокуратури. Позивач зазначає, що відзив не містить жодних аргументованих заперечень щодо доводів, викладених у позовній заяві.
23.03.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив КДКП. На переконання позивача, у відзиві відповідача-2 викладені твердження, які не відповідають фактичним обставинам справи, а поза увагою залишені ключові питання, викладені у позовній заяві.
30.03.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив. КДКП зазначає, що ініціювання перевірки обґрунтованості встановлення інвалідності прокурорам було зумовлено значним суспільним резонансом. При цьому, на переконання відповідача-2, повідомлення виконуючого обов`язки керівника обласної прокуратури є результатом реалізації обов`язкових до виконання рішень та доручень Офісу Генерального прокурора. КДКП наголошує, що позивач, будучи належним чином повідомленим про необхідність проходження переогляду, протягом тривалого часу не вжив жодних заходів для підтвердження щодо встановленої групи інвалідності.
30.03.2026 Київським окружним адміністративним судом зареєстроване подану через підсистему «Електронний суд» позивачем заяву про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 задоволено заяву позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів; вирішено проводити подальший розгляд справи за участю позивача в режимі відеоконференції.
Протокольної ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2026 зобов`язано Черкаську обласну прокуратуру надати суду довідку про середньомісячну та середньоденну заробітну плату із зазначенням складових нарахованої та виплаченої заробітної плати. Підготовче судове засідання відкладене на 28.04.2026.
28.04.2026 судове засідання зняте з розгляду у зв`язку з оголошенням сигналу повітряної тривоги у місті Києві. Наступне підготовче судове засідання призначене на 05.05.2026.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2026 витребувано у Офісу Генерального прокурора: Витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань та фабулу щодо кримінального провадження №42024000000001166 та №62024000000000923, розпочатих 21.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, пов`язаних із можливим неправомірним встановленням груп інвалідності; копії процесуальних документів щодо стадії розгляду даних кримінальних проваджень в частині, що стосуються позивача ОСОБА_1 .
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2026 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті на 14.05.2026.
08.05.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 14.05.2026, у зв`язку з участю представника ОСОБА_2 у засіданні КДКП.
В судовому засіданні 14.05.2026 представником відповідача-1 надано докази на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2026.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 судове засідання відкладене на 30.06.2026 у зв`язку з клопотанням представника відповідача-2.
30.06.2026 у судовому засіданні Київського окружного адміністративного суду позивач та представники відповідачів надали пояснення по суті спору. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.06.2026 витребувано докази від Черкаської обласної прокуратури: довідку про нараховану та виплачену середньомісячну та середньоденну заробітну плату позивача за два календарні місяці перед звільненням із зазначенням кількості відпрацьованих робочих днів та усіх складових заробітної плати, підстав їх нарахування та виплати.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.06.2026 судове засідання відкладене на 16.07.2026 у зв`язку з витребуванням доказів.
07.07.2026 Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 16.07.2026, у зв`язку з участю представника ОСОБА_2 у засіданні КДКП.
10.07.2026 суду через підсистему «Електронний суд» від відповідача-3 надійшло клопотання про долучення доказів на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 30.06.2026.
Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.07.2026 судове засідання відкладене на 28.07.2026 у зв`язку з клопотанням представника відповідача-2.
24.07.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від КДКП надійшли додаткові пояснення. Відповідач-2 вказує, що направлені позивачу листи виконувача обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури не є самостійною ініціативою окремого керівника, а є результатом реалізації обов`язкових до виконання рішень, прийнятих на державному рівні, та доручень Офісу Генерального прокурора в межах службової вертикалі.
27.07.2026 до Київського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення, де вказує, що в силу вимог частини першої статті 17 Закону України «Про прокуратуру», прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури. 
28.07.2026 у судовому засіданні судом досліджені докази, що перебувають у матеріалах справи, проведено стадію судових дебатів. Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2026 оголошена перерва у судовому засіданні до 06.08.2026 на стадії ухвалення судового рішення.
Заслухавши доводи позивача та представників відповідачів, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в:
З травня 2005 року ОСОБА_1 займав посади в органах прокуратури, зокрема, з 22.01.2025 – посаду прокурора відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури.
Згідно з довідкою до акта огляду обласної медико-соціальної комісії №1 міста Черкаси від 13.02.2019 №133639 ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІ групи загального захворювання безтерміново.
У жовтні 2024 року в засобах масової інформації оприлюднені відомості щодо можливих зловживань під час встановлення груп інвалідності посадовим особам, зокрема, й прокурорам, що спричинило значний суспільний резонанс.
22.10.2024 Рада національної безпеки і оборони України прийняла рішення «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів», введене в дію Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024, яким, крім іншого рекомендовано Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів. 
Відповідно до фабули у кримінальному провадженні №42024000000001166 від 21.10.2024 до ЄРДР внесена інформація наступного змісту: «Відповідно до повідомлень у засобах масової інформації, що викликало суспільний резонанс, окремі працівники органів прокуратури України, використовуючи корупційні зв`язки з працівниками МСЕК, шляхом внесення недостовірних відомостей до офіційних медичних документів необґрунтовано оформили різні групи інвалідності та безпідставно отримували виплати з Пенсійного фонду України».
Судом встановлено, що слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62024000000000923 від 21.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3, 4, 5 статті 190, частиною 3 статті 369, частинами 1, 2 статті 366, частиною 4 статті 358, частиною 4 статті 27 частиною 2 статті 358, частиною 4 статті 191, статтею 368-5 КК України.
У цьому кримінальному провадженні досліджується законність встановлення медико-соціальними експертними комісіями груп інвалідності працівникам державних і правоохоронних органів, зокрема працівникам органів прокуратури, на підставі яких їм нараховано та сплачено з Державного бюджету України відповідні пенсії.
05.12.2024 кримінальне провадження № 42024000000001166 від 21.10.2024 об?єднано із кримінальним провадженням № 62024000000000923 від 21.10.2024.
У межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №42024000000001166 від 21.10.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 27, частинами другою та четвертою статті 358, частиною третьою статті 369 Кримінального кодексу України, яке об`єднане з кримінальним провадженням №42024000000000923, доручено Міністерству охорони здоров`я України провести перевірку правильності винесених МСЕК рішень про встановлення різних груп інвалідності працівникам органів прокуратури Черкаської області вимогам нормативно-правових актів шляхом проведення експертизи кожної справи МСЕК та особистого переогляду.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.12.2024 №2022 покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи на Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» та затверджене Положення про Центр оцінювання функціонального стану особи.
Виконувач обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури листом від 25.11.2024 №07-177вн-24 повідомив позивача про необхідність прибуття 04.12.2024 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для особистого переогляду. Позивач ознайомлений з вказаним листом 25.11.2024.
Виконувач обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури повторно листом від 18.12.2024 №07-212вн-24 повідомив позивача про необхідність прибуття з 18.12.2024 по 17.01.2025 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для особистого переогляду. Позивач ознайомлений з вказаним листом 03.01.2025. 
Виконувач обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури втретє листом від 09.01.2025 №07-9вн-25 повідомив позивача про необхідність прибуття у період з 18.12.2024 до 17.01.2025 по Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для особистого переогляду. Позивач ознайомлений з вказаним листом 09.01.2025.
Виконувач обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури вчетверте листом від 14.01.2025 №07-37вн-25 повідомив позивача про необхідність прибуття у період з 10.01.2025 по 18.01.2025 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для особистого переогляду. Позивач ознайомлений з вказаним листом 14.01.2025.
Виконувач обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури вп`яте листом від 21.04.2025 №07-103вн-25 повідомив позивача про необхідність прибуття у період з 14.04.2025 по 29.05.2025 до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для особистого переогляду. Позивач ознайомлений з вказаним листом 21.04.2025.
У позовній заяві, поясненнях до КДКП та під час розгляду справи позивач підтвердив обізнаність з вказаними листами виконувача обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури щодо необхідності прибуття до медичного закладу та повідомив, що не виконав зазначені вимоги у зв`язку з виконанням обов`язків начальника відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури – у першій половині січня 2025 року, перебуванням на лікарняному, перебуванням на стаціонарному лікуванні, перебуванням у відпустках.
Зокрема, наказом Черкаської обласної прокуратури від 02.12.2024 №1125 ОСОБА_1 надана відпустка з 03.12.2024 по 05.12.2024.
Наказом Черкаської обласної прокуратури від 21.11.2024 №1042в, з урахуванням наказу Черкаської обласної прокуратури від 06.12.2024 №1214в, ОСОБА_1 надана відпустка з 18.12.2024 по 30.12.2024.
Наказом Черкаської обласної прокуратури від 09.01.2025 №196 ОСОБА_1 надана відпустка з 10.01.2025 по 12.01.2025.
Згідно з листками тимчасової непрацездатності, ОСОБА_1 перебував на лікарняному у періоди: з 03.12.2024 до 05.12.2024, з 17.01.2025 до 19.01.2025, з 05.05.2025 до 07.05.2025, з 19.05.2025 до 13.06.2025.
У подальшому, рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» Міністерства охорони здоров`я України за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 01.08.2025 №ЦО-18133 – скасоване попереднє рішення обласної МСЕК №1 міста Черкаси від 13.02.2019 №1032 про встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності загального захворювання безтерміново; інвалідність не встановлена з 13.02.2025.
17.07.2025 до КДКП надійшла дисциплінарна скарга керівника Черкаської обласної прокуратури про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.
24.07.2025 член КДКП ОСОБА_3 прийняла рішення про відкриття дисциплінарного провадження №07/3/2-695дс-143дп-25.
11.08.2025 позивач направив на адресу КДКП пояснення у межах дисциплінарного провадження.
29.07.2025 керівнику Черкаської обласної прокуратури направлений запит КДКП №07/3-940вих-25 щодо витребування документів та інформації, де викладена вимога призначити та провести службове розслідування щодо прокурора ОСОБА_1 .
Рішенням КДКП від 10.09.2025 №19-дп25 продовжений строк перевірки відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності у дисциплінарному провадженні №07/0/2-695дс-143дп-25 стосовно ОСОБА_1 – до 17.10.2025.
Наказом Черкаської обласної прокуратури від 06.08.2025 №182 призначене службове розслідування за фактом можливого вчинення прокурором ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.
13.08.2025 позивач ознайомлений з повідомленням Черкаської обласної прокуратури від 07.08.2025 №08-200ВН-25 про призначення службового розслідування.
08.09.2025 керівником Черкаської обласної прокуратури затверджений висновок службового розслідування за фактом можливого вчинення прокурором відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури – підтверджено наявність фактів, що стали підставою для скерування керівником Черкаської обласної прокуратури дисциплінарної скарги від 11.07.2025 №07-765вих-25 до КДКП стосовно прокурора ОСОБА_1 про вчинення дисциплінарного проступку.
09.09.2025 ОСОБА_1 ознайомлений з повідомленням Черкаської обласної прокуратури від 08.09.2025 №08-220ВН-25 про завершення службового розслідування.
19.11.2025 членом КДКП ОСОБА_3 складений висновок №07/3/2-695дм-143дп-25 про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_1 , де висловлена пропозиція притягнути до дисциплінарної відповідальності позивача та накласти на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури.
Листом КДКП від 20.11.2025 №07/3/2-5418вих25 позивач повідомлений про засідання КДКП 03.12.2025 о 10:00 за адресою: місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, 81-б, кабінет 105, щодо розгляду висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку.
28.11.2025 позивач направив до КДКП заяву про відкладення засідання, призначеного на 03.12.2025.
Листом КДКП від 05.12.2025 №07/3/2-7135вих25 позивач повідомлений про засідання КДКП 17.12.2025 о 10:00 за адресою: місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, 81-б, кабінет 105, щодо розгляду висновку про наявність у діях ОСОБА_1 ознак дисциплінарного проступку.
12.12.2025 та 17.12.2025 до КДКП від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення щодо обставин, які розглядаються КДКП.
Рішенням КДКП від 17.12.2025 №549-дп-25 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади в органах прокуратури. 
Наказом Генерального прокурора від 02.01.2026 №2-дц «Про застосування дисциплінарного стягнення» прокурора відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури з 07.01.2026 за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, систематичне порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).
Вважаючи протиправними рішення КДКП від 17.12.2025 №549-дп-25 та наказ Генерального прокурора від 02.01.2026 №2-дц, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.
Як вбачається зі змісту рішення КДКП від 17.12.2025 №549-дп-25, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення визначено, зокрема, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) порушення правил прокурорської етики.
Фактичною підставою для такого висновку КДКП визначена відсутність належної реакції з боку позивача на листи виконувача обов`язків керівника прокуратури Черкаської області про необхідність прибуття для проходження медичного обстеження (від 25.11.2024 №07-177вн-24, від 18.12.2024 №07-212вн-24, від 09.01.2025 №07-9вн-25, від 14.01.2025 №07-37вн-25, від 21.04.2025 №07-103вн-25).
КДКП встановила, що внаслідок вказаної бездіяльності позивач не вжив заходів щодо публічного або службового підтвердження законності встановлення йому групи інвалідності, обрав пасивну модель поведінки, поставив свій власний інтерес та власну думку вище інтересів суспільства та авторитету органів прокуратури всупереч складеній присязі прокурора.
Так, відповідно до статті 3 Закону України «Про прокуратуру», діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру», прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.
27.04.2017 Всеукраїнська конференція прокурорів затвердила Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів, відповідно до Преамбули якого Кодекс визначає основні принципи, моральні норми та правила прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою.
Згідно зі статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, професійна діяльність прокурорів ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; поваги до прав і свобод людини і громадянина, недопущення будь-якого виду дискримінації; незалежності та самостійності; політичної нейтральності; презумпції невинуватості; справедливості, неупередженості та об`єктивності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; прозорості службової діяльності, конфіденційності; утримання від виконання незаконних наказів та вказівок; недопущення конфлікту інтересів; компетентності та професіоналізму; доброчесності, зразковості поведінки та дисциплінованості; поваги до незалежності суддів.
Відповідно до статті 11 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї. У разі поширення неправдивих відомостей, які принижують його честь, гідність і ділову репутацію, за необхідності вживає заходів до спростування такої інформації, у тому числі в судовому порядку. Сприяти йому в цьому повинні керівники відповідних прокуратур.
Статтею 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів передбачено, що при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність.
Відповідно до статті 19 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, прокурор має суворо дотримуватись обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних, у тому числі неправомірно втручатися чи здійснювати у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, вплив на службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування чи суддів.
Відповідно до статті 21 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. Прокурору слід уникати особистих зв`язків, фінансових і ділових взаємовідносин, що можуть вплинути на неупередженість і об`єктивність виконання професійних обов`язків, дискредитувати його як представника прокуратури, не допускати дій, висловлювань і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний суспільний резонанс. Поза службою поводитися коректно і пристойно.
Згідно з пунктами 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру», прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав, зокрема: вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.
Згідно зі статтями 32, 33 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, оцінка дотримання норм професійної етики та поведінки прокурора може проводитися під час дисциплінарного провадження та надаватися при вирішенні питань щодо підвищення по службі, присвоєння класного чину, підготовці характеристик та рекомендацій. Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» прокурори зобов`язані неухильно дотримуватися вимог цього Кодексу. Їх порушення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі систематичного (два і більше разів протягом одного року) або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Згідно з статтею 44 Закону України «Про прокуратуру», дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом.
Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про прокуратуру», дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.
Системним аналіз викладених норм права дає підстави для висновку про те, що у разі установлення обставин, що свідчать про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, КДКП наділена повноваженнями прийняти рішення у дисциплінарному провадженні про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності. КДКП наділена повноваженнями притягувати прокурора до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, та/або за одноразове грубе порушення правил прокурорської етики і накладати на нього дисциплінарні стягнення, зокрема, у виді звільнення з посади в органах прокуратури.
Розглядаючи дисциплінарну скаргу, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку - вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та/або одноразового грубого порушення правил прокурорської етики, КДКП має надавати оцінку фактам, які можуть свідчити про наявність або відсутність в діях прокурора складу зазначеного дисциплінарного проступку, використовуючи відомості, отримані з будь-яких джерел у порядку, встановленому законодавством. 
Верховний Суд у рішенні від 18.02.2019 у справі №9901/721/18 наголосив, що правила професійної етики та поведінки прокурорів є обов`язковими для прокурорів при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою. Прокурор зобов`язаний не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 9901/19/17 визначено, що ознаками непристойної поведінки прокурорів можна вважати її компрометуючий (звання прокурора) характер, шкоду (репутації прокурора та авторитету органів прокуратури), наявність наслідків (негативний громадський резонанс). Оскільки саме ці ознаки має встановити дисциплінарний орган, щоб констатувати вчинення прокурором грубого порушення правил прокурорської етики. Дисциплінованість визначається як звичай, уміння дотримуватися дисципліни, а дисциплінований - такий, що незмінно дотримується вимог дисципліни, правил поведінки, організований, витриманий, здійснює свою діяльність на засадах твердої дисципліни.
Таким чином, саме порушення прокурором вимог щодо доброчесності, зразковості поведінки та дисциплінованості можна кваліфікувати, як грубе порушення вимог статті 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2024 у справі №9901/865/18 дійшла висновку, що повноваження КДКП стосовно оцінювання обставин, пов`язаних з дисциплінарним проступком прокурора, його особистих якостей, наявність чи відсутність шкоди авторитету прокуратури внаслідок дій чи бездіяльності прокурора, якому ставлять у провину вчинення дисциплінарного проступку, вибір виду дисциплінарного стягнення - є дискреційними та належать до її виключних повноважень, у зв`язку із чим результати такої оцінки не можуть бути об`єктом судового контролю.
Отже, в контексті характеру спірних правовідносин, адміністративний суд враховуючи положення статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, наділений повноваженнями оцінити повноту дослідження та врахування КДКП фактів та обставин, які ним з`ясовувались щодо дій або бездіяльності позивача у контексті дотримання процедури, не втручаючись при цьому у дискреційні повноваження стосовно визначення дисциплінарного правопорушення, суворості обраного дисциплінарного стягнення і наданої юридичної оцінки доказам, зібраним у ході процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок на предмет їх достатності.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2024 у справі № 640/18630/20.
Попередньо судом встановлено, що у жовтні 2024 року в засобах масової інформації оприлюднені відомості щодо можливих зловживань під час встановлення груп інвалідності посадовим особам, зокрема й прокурорам, що спричинило значний суспільний резонанс.
У подальшому, виконувач обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури повідомляв позивача про необхідність прибуття до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для особистого переогляду у такі дати:
1) листом від 25.11.2024 №07-177вн-24 – на 04.12.2024;
2) листом від 18.12.2024 №07-212вн-24 – з 18.12.2024 до 17.01.2025;
3) листом від 09.01.2025 №07-9вн-25 – з 18.12.2024 до 17.01.2025; 
4) листом від 14.01.2025 №07-37вн-25 – з 10.01.2025 до 18.01.2025; 
5) листом від 21.04.2025 №07-103вн-25 – з 14.04.2025 по 29.05.2025 
Позивач не заперечує, що був ознайомлений з вказаними листами та не з`явився у вказані дати до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для особистого переогляду з метою підтвердження встановленої групи інвалідності.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що згідно з листками тимчасової непрацездатності, ОСОБА_1 перебував на лікарняному у періоди: з 03.12.2024 до 05.12.2024, з 17.01.2025 до 19.01.2025, з 05.05.2025 до 07.05.2025, з 19.05.2025 до 13.06.2025, що може вважатись поважною причиною неприбуття до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для особистого переогляду. 
Натомість, позивач не надав ні КДКП, ні суду належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин неприбуття до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у такі дати: з 18.12.2024 до 16.01.2025, з 14.04.2025 до 04.05.2025, з 08.05.2025 до 18.05.2025.
На переконання суду, перебування позивача у відпустках не може вважатись обставиною, яка об`єктивно унеможливила його прибуття для особистого переогляду.
Так, відповідно до законодавства про працю та законодавства, що регулює проходження служби в органах прокуратури, відпустка є видом часу відпочинку, який надається працівнику зі звільненням від виконання посадових (службових) обов`язків на визначений строк.
Суд наголошує, що перебування особи у відпустці означає лише її тимчасове звільнення від виконання службових обов`язків і жодним чином не свідчить про обмеження її свободи пересування чи можливості виконання інших обов`язків. 
Більш того, перебуваючи у відпустці, позивач був вільний від виконання службових повноважень та мав можливість самостійно розпоряджатися своїм часом, відтак, період відпустки, навпаки, створював сприятливі умови для виконання обов`язку щодо проходження особистого переогляду.
Отже, сам по собі факт перебування позивача у відпустці не є об`єктивною та непереборною перешкодою для його прибуття на особистий переогляд. 
При цьому, суд звертає увагу на пояснення позивача, надані безпосередньо у судовому засіданні, щодо можливості його прибуття до медичної установи для проходження переогляду.
Зокрема, на поставлене судом питання про те, яким чином позивач мав би прибути до медичної установи у разі дотримання порядку його виклику, якщо позивач вважає, що використання відпустки для цього є його правом, а не обов`язком, позивач зазначив, що у такому випадку знайшов би шлях виконати законну вимогу.
Таким чином, із наведених пояснень позивача вбачається, що сам по собі обов`язок пройти переогляд та необхідність прибуття до відповідної медичної установи не були для нього об`єктивно нездійсненними обставинами. 
Так, позивач фактично підтвердив, що за умови належного виклику він знайшов би можливість прибути до медичної установи, незалежно від того, чи потребувало б це використання відпустки.
За таких обставин, посилання позивача на необхідність використання відпустки як на обставину, що перешкоджала його прибуттю до медичної установи для проходження переогляду, саме по собі не свідчить про об`єктивну неможливість виконання відповідного обов`язку.
Ураховуючи викладене, позивач необґрунтовано та неодноразово ухилився від виконання вимог виконувача обов`язків керівника Черкаської обласної прокуратури про необхідність прибуття до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для особистого переогляду з метою підтвердження інвалідності, встановленої попередньо та спростування інформації, що оприлюднена у засобах масової інформації та викликала суспільний резонанс. 
Суд звертає увагу на те, що вказані обставини досліджені у спірному рішенні КДКП, їм надана правова оцінка та належна кваліфікація.
Враховуючи встановлені обставини, суд вказує, що факт зловживання державними соціальними гарантіями осіб з інвалідністю з боку представника органів прокуратури прямо суперечить засадам законності та професійної етики прокурора, його доброчесності, честі та гідності.
На переконання суду, подібна поведінка позивача підриває авторитет прокурора та органів прокуратури, оскільки така бездіяльність має наслідком зростання обурення в суспільстві діями органів влади, зокрема, органів прокуратури, викликає негативний громадський резонанс. Вчинення прокурором дисциплінарного проступку, що виразилось в описаній вище бездіяльності, є несумісним з подальшим зайняттям цим прокурором будь-якої посади в органах прокуратури і не може мати наслідком накладення більш м`якого стягнення ніж звільнення з посади в органах прокуратури.
Таким чином, суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності у його діях складу дисциплінарного правопорушення та недоведеності КДКП наявності правових підстав для застосування дисциплінарного стягнення у вигляду звільнення з органів прокуратури.
Щодо доводів ОСОБА_1 про порушення порядку виклику останнього для проходження переогляду, суд зазначає таке.
Зокрема, у позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що у межах спірних правовідносин порушено порядок виклику для проведення переогляду щодо попередньо встановленої інвалідності.
Перш за все, суд звертає увагу позивача на те, що предметом позову у цій справі є: рішення КДКП від 17.12.2025 №549дп-25, наказ Генерального прокурора від 02.01.2026 №2-дц, поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно, під час розгляду цієї справи суд має встановити, чи діяли відповідачі в межах повноважень, наданих чинних законодавством України, чи були наявні визначені Законом України «Про прокуратуру» підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та чи дотримано процедуру здійснення дисциплінарного провадження.
Так, у межах даної справи не розглядається і не встановлюється правомірність рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2025 №ЦО-18133, яким скасоване попереднє рішення обласної МСЕК №1 міста Черкаси від 13.02.2019 №1032 про встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності загального захворювання безтерміново.
На переконання суду, саме у межах спору щодо оскарження рішення експертної команди про скасування попередньо встановленої інвалідності підлягають перевірці обставини щодо наявності або відсутності у позивача обов`язку пройти переогляд, правомірності його виклику для проведення такого переогляду, дотримання встановленої процедури його проведення, а також правомірності висновків експертної команди про скасування попередньо встановленої інвалідності. 
Натомість, у цій справі суд не наділений повноваженнями здійснювати перевірку законності рішення експертної команди, оскільки таке рішення не є предметом оскарження, а відповідний суб`єкт владних повноважень не є відповідачем у цій справі. 
Надання судом оцінки правомірності процедури проведення переогляду чи законності рішення про скасування інвалідності в межах цього спору фактично означало б вихід суду за межі предмета позову, що суперечить принципу диспозитивності адміністративного судочинства та положенням Кодексу адміністративного судочинства України.
Окремо суд звертає увагу позивача на те, що, як вбачається зі змісту рішення КДКП від 17.12.2025 №549дп-25, фактичною підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього дисциплінарного стягнення визначено, зокрема, відсутність належної реакції з боку позивача на листи виконувача обов`язків керівника прокуратури Черкаської області про необхідність прибуття для проходження медичного обстеження (від 25.11.2024 №07-177вн-24, від 18.12.2024 №07-212вн-24, від 09.01.2025 №07-9вн-25, від 14.01.2025 №07-37вн-25, від 21.04.2025 №07-103вн-25).
Так, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не пов`язане з фактом наявності у нього інвалідності чи проведенням уповноваженими органами перевірки правомірності її встановлення.
З огляду на викладене, наведені позивачем доводи не впливають на оцінку правомірності оскаржуваних позивачем рішення КДКП від 17.12.2025 №549дп-25 та наказу Генерального прокурора від 02.01.2026 №2-дц «Про застосування дисциплінарного стягнення», а тому суд їх відхиляє.
Щодо посилання позивача на положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що інформація про стан здоров`я, фізичну недоторканність особи та медичні огляди належать до сфери «приватного життя» у розумінні статті 8 Конвенції. Водночас втручання у це право не є абсолютною забороною і може бути виправданим за наявності умов, передбачених частиною другою статті 8 Конвенції, якщо таке втручання здійснюється відповідно до закону, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, тобто відповідає вимозі пропорційності (рішення у справах Acmanne and Others v. Belgium Бельгії, Salvetti v. Italy).
На переконання суду, вимога про проходження прокурором переогляду з метою підтвердження раніше встановленої групи інвалідності сама по собі не становить порушення права на повагу до приватного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки не передбачає примусових заходів лікування, проведення незворотних медичних процедур тощо. 
Так, проходження прокурором переогляду з метою підтвердження раніше встановленої групи інвалідності переслідує легітимну мету, зокрема: перевірку відповідності фактичного стану здоров`я особи встановленому правовому статусу; запобігання зловживанням та забезпечення справедливого застосування законодавства щодо осіб, які користуються спеціальними гарантіями чи пільгами.
Окремо суд наголошує, що вимога щодо проходження переогляду супроводжується процесуальними гарантіями, а саме: рішення компетентних органів може бути оскаржене; особа має можливість подавати медичні документи; брати участь у процедурі та захищати свої права у судовому порядку. 
Отже, суд відхиляє доводи позивача щодо порушення вимог статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у частині встановлення обов`язку проходження переогляду з метою підтвердження раніше встановленої групи інвалідності. 
Ураховуючи викладене, суд вважає, що КДКП не порушила необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи, і цілями, на досягнення яких застосовані заходи дисциплінарного впливу, не порушила принципу пропорційності при винесенні рішення.
Отже, судом встановлено, що під час прийняття рішення від 17.12.2025 №549дп-25 КДКП діяла у межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про прокуратуру». 
З огляду на викладене, враховуючи повноваження та функції Генерального прокурора, визначені пунктом 4 частини першої статті 9 Закону України «Про прокуратуру», відповідачем-3 було обґрунтовано та правомірно прийнято наказ від 02.01.2026 №2-дц, яким прокурора відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_1 звільнено з посади в органах прокуратури з 07.01.2026 за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, систематичне порушення правил прокурорської етики (пункти 5, 6 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру»).
Як наслідок, похідні вимоги позивача про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – не підлягають задоволенню.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат. 
06.08.2026 у судовому засіданні проголошена вступна та резолютивна частина рішення Київського окружного адміністративного суду. Повний текст рішення суду складено 14.08.2026.
На підставі викладеного, керуючись статями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю. 

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.