УХВАЛА
13 липня 2026 року
м. Київ

справа № 367/8949/24
провадження № 61-8727ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плагун Людмила Станіславівна, на постанову Київського апеляційного суду 
від 27 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , об`єкт нерухомого майна, а саме: дачний будинок розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 , загальною площею 149, 4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1648247232109; визнати за ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомого майна 1/2 частину дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 149, 4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1648247232109.
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила суд визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 дачний будинок, 2018 року забудови, загальною площею 149,4 кв.м за 
номером 1Г/1, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1648247232109, придбаний на підставі договору купівлі-продажу дачного будинку, ціна нерухомого майна, встановлена 
у договорі 747 000, 00 грн; визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0, 0300 га, кадастровий номер 32109945900:01:024:0321, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 на якій розташований вказаний вище дачний будинок, придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, ціна нерухомого майна, встановлена у договорі 54 000, 00 грн.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 січня 2026 року 
у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 : дачний будинок, 2018 року забудови, загальною 
площею 149,4 кв.м., за номер 1Г/1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1648247232109; земельну ділянку, площею 0,0300 га, кадастровий номер 32109945900:01:024:0321, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Київського апеляційного суду від 27 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником Васюком М. М., задоволено частково. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 26 січня 
2026 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомого майна - 1/2 частину дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 149, 4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1648247232109. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
29 червня 2026 року через підсистему Електронний суд представник ОСОБА_1 - адвокат Плагун Л. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 27 травня 2026 року, 
в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просила скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне. 
В порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.
Пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.
Відповідно до висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19, судовий збір за подання до суду позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначаються з урахуванням вартості спірного майна, як у спорі майнового характеру.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання позовної заяви) судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить
1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання фізичною особою касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Згідно з частиною третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.
Предметом касаційного оскарження є судове рішення про визнання права власності на 1/2 частину дачного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 149, 4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1648247232109, вартість якої становить 373 500, 00 грн (747 000, 00 грн / 2 = 373 500, 00 грн).
Таким чином, заявнику необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 5 976, 00 грн (373 500, 00 грн х 1% х 200% х 0,8).
Представник  ОСОБА_1 - адвокат Плагун Л. С. зазначила, що заявниці було встановлено інвалідність другої групи, внаслідок чого в останньої 
є підстави для звільнення від сплати судового збору, однак надати докази на підтвердження зазначених обставин на час подання касаційної скарги не вважається за можливе, з огляду на що, на підтвердження сплати судового збору заявником надано квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3 000, 00 грн. 
Таким чином, розмір недоплати судового збору становить 2 976, 00 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України 
«Про судовий збір». 
Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом надання суду документів про доплату судового збору у розмірі 2 976, 00 грн або документів на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору на підставі закону.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плагун Людмила Станіславівна, на постанову Київського апеляційного суду 
від 27 травня 2026 року у справі 367/8949/24 залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення заявнику та/або її представнику копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя О. М. Осіян