Справа № 298/1083/26
Номер провадження 1-кп/298/59/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року с-ще Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючої – судді ОСОБА_1 ,
з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в залі суду в с-щі Великий Березний у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026078130000049 від 08.07.2026 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорноголова, Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.03.2026 за ст. 126-1 КК України, 
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 390-1 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 засуджений вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.03.2026 у справі № 298/1045/25 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 91-1 КК України до нього застосовано обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.
Контроль за виконанням ОСОБА_3 обов`язку щодо проходження програми для кривдників покладено на Дубриницьку сільську раду Ужгородського району Закарпатської області.
ОСОБА_3 був належним чином ознайомлений із зазначеним вироком суду, покладеним на нього обов`язком пройти програму для кривдників строком на 3 (три) місяці, а також із порядком її проходження.
Однак ОСОБА_3 , усвідомлюючи обов`язковість виконання покладеного на нього судом обов`язку та будучи обізнаним про необхідність проходження програми для кривдників, умисно ухилився від її проходження.
Так, 06 липня 2026 року близько 14 год. 00 хв. працівниками соціального захисту населення та з питань комунальної власності Дубриницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за місцем проживання ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 було ознайомлено з необхідністю проходження програми для кривдників строком на 3 місяці, порядком її проходження та обов`язком виконання зазначеного заходу, застосованого до нього на підставі ст. 91-1 КК України. 
Під час зазначеного ознайомлення ОСОБА_3 , усвідомлюючи обов`язковість проходження програми для кривдників строком на 3 місяці, від її проходження відмовився, про що 06 липня 2026 року власноруч поставив підпис у відповідному документі, яким зафіксовано його відмову від проходження програми для кривдників.
Таким чином, ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за умисне ухилення від проходження програми для кривдників та обізнаним про покладений на нього вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.03.2026, від обов`язку пройти програму для кривдників строком на 3 (три) місяці умисно ухилився від, що виразилося у неприбутті для її проходження та подальшій усвідомленій відмові від її проходження, яку він 06 липня 2026 року підтвердив власним підписом.
За таких обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, тобто в умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.
Згідно ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.
Як встановлено судом, відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 , в присутності його захисника ОСОБА_4 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у заяві підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
При цьому до суду разом із обвинувальним актом подано заяву ОСОБА_3 щодо визнання винуватості, згоди із встановленням досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складену в присутності захисника.
До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
В обвинувальному акті прокурором заявлено клопотання, в якому останній просить розглянути обвинувальний акт у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні. 
Відтак вимоги частини другої статті 302 КПК України дотримано. 
В зв`язку з тим, що обвинувачений беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден розглядом обвинувального акта за його відсутності, а прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт з клопотанням про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження і ухвалити вирок.
Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 04.09.2026 постановлено призначити судовий розгляд даного обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Згідно з частиною другою статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. 
Перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не викликають сумніву у їх об`єктивності та не оспорюються учасниками судового провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому проступку повністю доведена доданими до обвинувального акту матеріалами. 
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , інтереси якого представляє захисник ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України, не оспорює, з такими згідний, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу. 
Суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, тобто умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 цього Кодексу, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, - кваліфікація його дій за ст. 390-1 КК України є вірною. 
Згідно з частиною другою статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, та яке б запобігало вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання. 
Відповідно до статті 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є її щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбачених в статті 67 КК України, судом не встановлено.
Керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання та співмірності заходів примусу, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, враховуючи, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення в розумінні статті 12 КК України є кримінальним проступком, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, а саме – те, що він не одружений, за місцем проживання характеризується з негативної сторони, за даними наявної документації на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, раніше притягався до кримінальної відповідальності, тимчасово ніде не працює, проте є особою працездатного віку, та його ставлення до вчиненого, яке полягає у визнанні ним винуватості, а також щирому каятті, наявність обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого та відсутність обставини, що обтяжують його відповідальність, суд приходить до висновку, що задля досягнення мети покарання, передбаченої в статті 50 КК України, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої ст. 390-1 КК України. Таке покарання, на переконання суду, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Таке покарання, на переконання суду, буде справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. 
Призначаючи вказаний вид покарання суд враховує положення ч. 5 ст. 59-1 КК України, згідно з яким пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
З повідомлення Ужгородського районного сектору № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області від 09.07.2026 № 698/39/2/1-26 убачається, що громадянин ОСОБА_3 , засуджений вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.03.2026 за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік з 07.05.2026 перебуває на обліку в Ужгородському РС №1 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області по теперішній час. 
Згідно з ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
З урахуванням того, що ОСОБА_3 станом на час розгляду справи не відбув покарання, призначене вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.03.2026, покарання йому слід призначити відповідно до вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком, що становить 6 (шість) місяців пробаційного нагляду.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення – одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.
Відтак, до призначеного ОСОБА_3 покарання необхідно частково приєднати невідбуте покарання за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.03.2026 за ст. 126-1 КК України у виді 6 (шість) місяців пробаційного нагляду, яке, за правилами п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, необхідно перевести у 6 (шість) місяців обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі. 
Водночас враховуючи характер вчиненого проступку та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, поведінку обвинуваченого після вчинення проступку, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк строком в один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім, справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.
Заходів забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні. 
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. 
Керуючись ст. ст. 369 – 371, 373, 374, 376, 381 – 382 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого статтею 390-1 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік. 
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.03.2026 у справі № 298/1045/25 та з урахуванням вимог п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі. 
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.
Речові докази у справі – матеріали, які надані до органу дізнання, Дубриницькою сільською радою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії стороною кримінального провадження. 
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуюча ОСОБА_1