ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року 
м. Київ

cправа №904/40/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючої), Булгакової І.В., Колос І.Б.,
за участю секретаря судового засідання Прокопенко О.В.,

представників учасників справи:
позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» (далі - ПАТ «УСГ», позивач) - Сечко С.В. (адвокат),
відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «АГРО-АЛЬЯНС.» (далі - ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.», відповідач, скаржник) - не з`явився,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПАТ «ВУСО», третя особа) - не з`явився, 

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.»
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2026 (суддя Перова О.В.) та
постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2026 (судді: Висоцький А.М., Вінніков С.В., Левшина Г.В.)

у справі за позовом ПАТ «УСГ»
до ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ПАТ «ВУСО»,
про стягнення страхового відшкодування.
ВСТУП

Спір у справі виник щодо наявності/відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого страхового відшкодування. 

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог 
1.1. ПАТ «УСГ» звернулося до суду з позовом до ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» про стягнення сплаченого страхового відшкодування у розмірі 2 178 631,89 грн та судового збору у розмірі 32 679,48 грн.

1.2. Позов мотивований тим, що позивач та SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA уклали договір добровільного страхування водного транспорту, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням та користуванням водним транспортом, зокрема, несамохідною баржою «VASCO DA GAMA», з якою 24.12.2023 сталася страхова подія, в результаті чого, баржа зазнала механічних пошкоджень. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику. Оскільки, на момент події цивільно-правова відповідальність власника буксира-штовхача «ІСАКЧА» була застрахована в ПАТ «ВУСО» договором добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту, позивач звернувся до страховика із регресною вимогою (заявою про виплату страхового відшкодування), на що ПАТ «ВУСО» листом повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування за пошкодження баржі «VASCO DA GAMA», оскільки умовами договору не застрахована відповідальність страхувальника при буксируванні застрахованим судном іншого судна або об`єкта. 

2. Короткий зміст судових рішень
2.1. Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 30.04.2026, яке Центральний апеляційний господарський суд постановою від 09.06.2026 залишив без змін, позов задовольнив.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2026 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №904/40/26; ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4. Доводи касаційної скарги (нова редакція) 
4.1. Із посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) скаржник вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 213, 627, 629, 637, 979, 988 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), частини першої статті 16, частини третьої статті 20, частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» у правовідносинах, в яких права та обов`язки сторін визначаються договором добровільного страхування за умови існування Правил страхування страховика, що мають застосовуватися лише субсидіарно при визначенні страхового покриття, а також щодо критеріїв, за якими суд має визначати зміст волевиявлення сторін договору у такій ситуації.

5. Позиція інших учасників справи 
5.1. ПАТ «УСГ» у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи їх необґрунтованість, і просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

5.2. ПАТ «ВУСО» подало відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи їх необґрунтованість, і просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм права. У відзиві ПАТ «ВУСО» також зазначило, що орієнтовний розмір судових витрат у зв`язку з розглядом справи судом касаційної інстанції становить 30 000 грн. Зазначені витрати пов`язані з наданням правничої допомоги. На виконання вимог частини восьмої статті 129 ГПК України ПАТ «ВУСО» заявило про подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судом касаційної інстанції відповідного судового рішення.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6.1. ПАТ «УСГ» (страховик) та SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA (страхувальник) 18.08.2023 уклали договір добровільного страхування водного транспорту №33-1509-23-00028 (далі - договір добровільного страхування).

6.2. Предметом договору добровільного страхування є майнові інтереси SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA, пов`язані із володінням та користуванням водним транспортом, зокрема несамохідною баржею «VASCO DA GAMA» (регістровий номер 070071349).

6.3. Відповідно до додатку №1 до договору добровільного страхування від 18.08.2023 №33-1509-23-00028 страхова сума баржі становить 385 000,00 Євро.

6.4. ПАТ «ВУСО» (страховик) та ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» (страхувальник) 15.11.2023 уклали договір добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) №21596251-17-10-01 (далі - договір страхування). 
6.5. Відповідно до пункту 1.1. договору страхування предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної ним життю, здоров`ю або майну третіх осіб під час експлуатації судна, зазначеного у пункті 1.2. цього договору, яким страхувальник володіє та/або розпоряджається на законних підставах. 

6.6. Застрахованим судном є буксир-штовхач «ІСАКЧА», 1983 року побудови (Румунія) (пункт 1.2. договору страхування). 

6.7. Договір страхування укладений відповідно до положень чинного законодавства на підстав ліцензії Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України серії АЕ №641985 на право провадження добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) від 30.06.2025 строком дії безстроково та Правил № 17-02 «Добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника)» (далі - Правила №17-02) (пункт 1.3. договору страхування).

6.8. Страховим ризиком є випадкова та непередбачувана подія, що може статися протягом строку дії договору страхування при експлуатації застрахованого судна та внаслідок якої може виникнути відповідальність страхувальника за відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю або майну третіх осіб, а також шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу. Страховими ризиками за цим Договором є ризики, позначені в таблиці №1 словом «ТАК». Згідно з таблицею №1 договору страхування сторонами погоджено та включено до страхового покриття наступні ризики: «Відповідальність за зіткнення застрахованого судна з іншими суднами; відповідальність за пошкодження плавучих та нерухомих об`єктів; відповідальність за шкоду, спричинену забрудненням вод, а також будь-якого майна у цих водах, внаслідок скидання з застрахованих суден нафти або інших забруднюючих речовин; відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю або майну фізичних осіб (за виключенням членів екіпажу застрахованого судна)». Страховим випадком за цим договором є факт встановлення відповідальності страхувальника відповідно до чинного законодавства України або норм міжнародного права за відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майна третіх осіб або шкоди навколишньому природному середовищу в результаті експлуатації застрахованого судна протягом строку дії договору страхування (пункт 2.1. договору страхування). 

6.9. Випадок визнається страховим, якщо відповідальність страхувальника встановлена за рішенням суду, яке набуло законної сили або визнана страхувальником добровільно за попередньою письмовою згодою страховика (пункт 2.2. договору страхування). 

6.10. Відповідно до пункту 2.3. договору страхування загальна страхова сума (агрегатний ліміт відповідальності) за цим договором визначена в розмірі 24 000 000,00 грн за весь строк дії договору, зокрема: 

2.3.1. Ліміт відповідальності на один і кожний страховий випадок за договором 50% від загальної страхової суми;

2.3.2. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану життю та/або здоров`ю третіх осіб за договором 30 % від загальної страхової суми;

2.3.3. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну третіх осіб та навколишньому середовищу за договором 20 % від загальної страхової суми.

6.11. Франшиза дорівнює 1 % від загальної страхової суми (агрегатного ліміту відповідальності), зазначеного в пункті 2.3. цього договору, за кожним та будь-яким страховим випадком. При відшкодуванні шкоди життю та/або здоров`ю третіх осіб франшиза не вираховується (пункт 2.4. договору страхування). 

6.12. Страховик звільняється від відповідальності за виплату страхового відшкодування, якщо сума страхового відшкодування не перевищує розмір франшизи. Якщо сума страхового відшкодування перевищує суму франшизи, страховик виплачує страхове відшкодування у розмірі, що перевищує суму збитку над сумою франшизи (підпункт 2.4.1. пункту 2.4. договору страхування). 

6.13. Страховий тариф за цим договором встановлюється у розмірі 0,25 % від загальної страхової суми (агрегатного ліміту відповідальності), зазначеного в пункті 2.3. цього договору (пункт 2.5. договору страхування). 

6.14. Страховий платіж за цим договором складає 60 000,00 грн за період страхування, без повернень за час відстою та/або ремонту (пункт 2.6. договору страхування). 

6.15. Порядок сплати страхового платежу - одноразово при укладенні цього договору в строк до 19.11.2023 року (підпункт 2.6.1. пункту 2.6. договору страхування). 

6.16. Договір страхування набирає чинності з моменту, вказаного як початок строку дії договору, але не раніше 00 годин 00 хвилин дня, наступного за днем надходження страхового платежу в повному розмірі на поточний рахунок страховика (підпункт 2.7.1. пункту 2.7. договору страхування). 

6.17. Пунктом 2.8 договору страхування сторони визначили страхові ризики, що можуть бути застраховані відповідно до умов цього договору: 
2.8.1. Відповідальність за зіткнення застрахованого судна з іншими суднами.

Відшкодуванню підлягають збитки та шкода, заподіяні життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб внаслідок зіткнення застрахованого судна з іншими судами та відповідальність за відшкодування яких згідно вимог чинного законодавства України або норм міжнародного права покладено на страхувальника.

На умовах цього договору також відшкодовуються витрати страхувальника, спричинені зіткненням суден та пов`язані з:
а) пошкодженням іншого судна (суден), видаленням або знищенням перешкоди, уламків судна та/або вилученням затонулого майна;
б) пошкодженням будь-якого майна, окрім суден та майна на них;
в) пошкодженням вантажу або іншого майна на застрахованому судні, внесками по загальній аварії, або витратами по рятуванню, понесеними власниками цього вантажу або майна;
г) заподіянням шкоди життю та/або здоров`ю третіх осіб (крім членів екіпажу застрахованого судна та пасажирів);
д) забрудненням будь-якого майна, окрім суден, з якими зіштовхнулось застраховане судно, або майна на них.

2.8.2. Відповідальність за пошкодження плавучих та нерухомих об`єктів.

Відшкодуванню підлягають збитки, які Страхувальник зобов`язаний відшкодувати третім особам внаслідок пошкодження застрахованим судном будь-якого плавучого, нерухомого або іншого об`єкта, що не є судном.

2.8.3. Відповідальність за шкоду, спричинену забрудненням вод, а також будь-якого майна у цих водах, внаслідок скидання з застрахованих суден нафти або інших забруднюючих речовин.

Відшкодуванню підлягають:
а) суми виплат, здійснених страхувальником по відшкодуванню шкоди, а також витрати на сплату компенсацій (відшкодувань, інших виплат), покладених на Страхувальника згідно з вимогами національного законодавства та/або міжнародних конвенцій та угод;
б) витрати, здійснені страхувальником винятково з метою попередження та запобігання забрудненню.

2.8.4. Відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну фізичних осіб (за виключенням членів екіпажу застрахованого судна).

Відшкодуванню підлягають:
а) передбачені чинним законодавством України або нормами міжнародного права суми виплат по відшкодуванню шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілих третіх осіб внаслідок страхового випадку;
б) збитки, понесені пасажирами застрахованого судна внаслідок втрати або пошкодження особистого майна в результаті страхового випадку;
в) витрати по доставці пасажирів до місця призначення або поверненню їх у порт відправлення, якщо така необхідність виникла внаслідок страхового випадку.

Не підлягають відшкодуванню збитки пасажирів застрахованого судна, пов`язані з втратою / пошкодженням грошових знаків, чеків, банківських документів, дорогоцінних та рідкісних металів, каменів, цінних та рідкісних предметів, предметів мистецтва та антикваріату.

6.18. Згідно пункту 4.1. договору страхування у разі настання страхового випадку, страхувальник повинен вчинити наступні дії:
4.1.1. вжити всіх розумних та доступних йому заходів щодо запобігання або зменшення розміру заподіяної шкоди;

4.1.2. у найкоротший термін повідомити про подію уповноважені компетентні органи;

4.1.3. негайно, не пізніше 2 (двох) робочих днів з дати настання обставин, які свідчать про можливість настання страхового випадку (виклик до суду, отримання страхувальником претензій від третіх осіб або повідомлення з суду (або іншого уповноваженого органу) про пред`явлення претензій або позовних вимог до страхувальника), повідомити страховика за телефонами, зазначеними в договорі страхування (страховому полісі, страховому сертифікаті) та надати страховику особисто або надіслати факсом, поштовим зв`язком або телеграфом заяву про настання таких обставин;

4.1.4. надати страховику копію договору страхування і отримані страхувальником документи від третіх осіб, а також документи, необхідні для визначення причин, обставин події, що має ознаки страхового випадку, характеру та розміру заподіяної шкоди (збитків);

4.1.5. без письмової згоди страховика не підписувати документи, що стосуються випадку, які тягнуть його (страхувальника) майнову відповідальність чи унеможливлюють притягнення до відповідальності інших осіб. Така згода або відмова повинна бути надана страховиком протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання ним відповідного запиту від страхувальника;

4.1.6. при судовому врегулюванні позову не перешкоджати страховику брати участь у розгляді справи у якості третьої особи до ухвалення судом рішення, а також клопотати перед судом про залучення страховика до розгляду справи у якості третьої особи;

4.1.7. під час судового розгляду не вчиняти будь-яких дій, не робити заяв по суті справи, яка розглядається, без погодження із страховиком;

4.1.8. у випадку, якщо страховик вважатиме за необхідне призначення своїх уповноважених осіб для захисту інтересів як страховика, так і страхувальника, видати довіреність і інші документи особам, вказаним страховиком;

4.1.9. забезпечити на вимогу страховика вільний доступ до документів, які мають з точки зору страховика значення для визначення обставин, характеру і розміру збитків при настанні страхового випадку;

4.1.10. вчиняти необхідні дії для реалізації права вимоги до винних у заподіяних збитках осіб та передати страховику всі документи та повноваження для реалізації цього права страховиком.

6.19. Якщо страхувальник не виконає будь-яку вимогу, зазначену в пункті 4.1. договору, страховик залишає за собою право відмовити у виплаті страхового відшкодування або зменшити його розмір.

Після отримання повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, протягом 7 (семи) робочих днів від дати отримання такого повідомлення страховик виконує процедури, пов`язані з визначенням фактичного статусу події, обґрунтованості поданих претензій та суми відшкодування, а також інформує у письмовій або електронній формі страхувальника про подальші дії та про те, які документи необхідні для визначення розміру страхового відшкодування (пункт 4.2. договору страхування). 

6.20. Пунктом 5.1. договору страхування сторони передбачили перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку і розмір збитків. 

6.21. Рішення про здійснення або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування приймається страховиком протягом 30 (тридцяти) робочих днів після отримання всіх документів, зазначених у розділі 5 цього договору. У разі прийняття рішення про виплату страхового відшкодування у цей же строк, страховик на підставі наданих страхувальником документів складає страховий акт (пункт 7.1. договору страхування). 

6.22. Рішення страховика про відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування повідомляється страхувальнику у письмовій формі із зазначенням підстав відмови у виплаті відшкодування протягом 10 (десяти) робочих днів з дати прийняття відповідного рішення (пункт 7.2. договору). 
6.23. В районі 85,5 км річки Дунай 24.12.2023 о 14:00 сталося зіткнення буксира «ІСАКЧА» та вантажної баржі «VASCO DA GAMA», внаслідок чого баржа «VASCO DA GAMA» отримала значні пошкодження корпусу та трюмних кришок.

6.24. Згідно з висновком VC LOGISTIC OPERATIONS D.О.О. за результатами внутрішнього розслідування у зв`язку з навалом баржі «VASCO DA GAMA» під проводкою буксиру «ISACCEA» на буксирний караван під проводкою буксиру «PHOENIX STAR» від 28.12.2023 №23/12-24 причинами зіткнення стала помилка капітана буксира «ІСАКЧА» та раптова перекладка керма з лівого борта на правий.

6.25. SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA 25.12.2023 звернулася до ПАТ «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 

6.26. Компанія «SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA» (замовник) та компанія «DANUBE TRAFFIC LTD.» (виконавець) 04.01.2024 уклали договір DT-01/24 (далі - договір). 

6.27. Відповідно до пункту 1.1. договору виконавець зобов`язується виконати аварійний ремонт баржі «VASCO DA GAMA», об`єм, вартість та перелік робіт викладені у попередніх ремонтних відомостях, які оформлені як додаток № 1 та додаток № 1-1 до даного договору.

6.28. Замовник зобов`язується прийняти за актом виконані роботи та оплатити узгоджену вартість ремонту (пункт 1.2. договору). 

6.29. Строк виконання робіт 30 робочих днів з моменту підписання акта прийому баржі в ремонт (пункт 2.1. договору).

6.30. Прийом баржі в ремонт та прийом з ремонту оформляються сторонами актом прийому-передачі (пункт 2.2. договору). 

6.31. За взаємною згодою сторін вартість ремонту баржі «VASCO DA GAMA» складає 50 590,00 євро (пункт 3.1. договору). 

6.32. Згідно з сюрвейєрським звітом від 13.05.2024 №4863-1524, підготовленим для ПАТ «УСГ» стосовно пошкодження 24.12.2023 баржі «VASCO DA GAMA» під час маневрування буксира «ІСАКЧА» на ділянці 85 км річки Дунай, розмір збитку за винятком франшизи (5 тис євро) складає 48 044,95 євро.

6.33. ПАТ «УСГ» 18.07.2024 затвердила страховий акт №МН-2618 на суму страхового відшкодування у розмірі 48 044,95 євро.

6.34. ПАТ «УСГ» 22.07.2024 здійснила виплату страхового відшкодування «SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA» у розмірі 48 044,95 євро, про що свідчить платіж № 20 від 22.07.2024. 

6.35. ПАТ «УСГ» 25.11.2024 звернулося із заявою до ПАТ «ВУСО» про регресні вимоги, в якій просила здійснити виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) від 15.11.2023 № 21596251-17-10-01 у розмірі 48 044,95 євро. 

6.36. У відповідь на заяву ПАТ «ВУСО» відмовила у виплаті страхового відшкодування за пошкодження баржі «VASCO DA GAMA», оскільки умовами договору добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) від 15.11.2023 №21596251-17-10-01 не застрахована відповідальність страхувальника при буксируванні застрахованим судном іншого судна або об`єкта. 

6.37. У зв`язку із чим ПАТ «УСГ» звернулося до суду про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку статті 993 ЦК України.

7. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
7.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2026 для розгляду справи №904/40/26 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.

7.2. Верховний Суд ухвалою від 17.05.2026, зокрема, відкрив касаційне провадження у справі №904/40/26 за касаційною скаргою ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

7.3. Склад суду змінено відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2026.

7.4. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.5. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
8.1. Предметом касаційного перегляду є рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду, прийнята за результатами перегляду рішення.

8.2. Верховний Суд на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, здійснює перевірку застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права і зазначає таке.

8.3. Касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.4. Так, обґрунтовуючи свої вимоги, скаржник у касаційній скарзі з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (див. пункт 4.1. цієї постанови). 

8.5. У контексті доводів касаційної скарги колегія суддів зазначає таке.

8.6. Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

8.7. Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

8.8. Верховний Суд зауважує, що положення пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин, та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

8.9. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

8.10. Як установлено судами попередніх інстанцій, 25.12.2023 SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA за договором добровільного страхування водного транспорту від 18.08.2023 №33-1509-23-00028 звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, у зв`язку із пошкодженням 24.12.2023 баржі «VASCO DA GAMA» під час маневрування буксира «ІСАКЧА» на ділянці 85 км річки Дунай.

8.10.1. Згідно з сюрвейєрського звіту від 13.05.2024 №4863-1524, підготовленого для ПАТ «УСГ» стосовно пошкодження 24.12.2023 баржі «VASCO DA GAMA» під час маневрування буксира «ІСАКЧА» на ділянці 85 км річки Дунай, пошкодження виникли внаслідок навалу баржі, яка перебувала у складі каравану, а не в результаті зіткнення застрахованого буксиру з іншими об`єктами.

8.10.2. ПАТ «УСГ» визнало вказаний випадок страховим, про що 18.07.2024 був затверджений страховий акт №МН-2618 на суму страхового відшкодування у розмірі 48 044,95 євро, який 22.07.2024 сплачений SOFTCOMMODITIES TRADING COMPANY SA.

8.10.3. На момент страхової події (24.12.2023), цивільно-правова відповідальність власника буксира-штовхача «ІСАКЧА» - ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» була застрахована в ПАТ «ВУСО» договором добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту №21596251-17-10-01 від 15.11.2023, з передбаченими умовами договору страховими ризиками та відповідальністю (див. пункти 6.8., 6.17. цієї постанови). 

8.11. Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідальність страхувальника при буксируванні застрахованим судном іншого судна або об`єкту у пункті 2.1. договору відповідачем застрахована не була, а відповідальність за шкоду, заподіяну при буксируванні судну, що буксирується, або іншому плавучому об`єкту чи майну і вантажу, що знаходяться на ньому, у випадку, коли капітан буксируючого судна управляє буксирувальною операцією, у разі відсутності іншої угоди сторін, несе власник буксируючого судна, якщо ним не буде доведено відсутність його вини, відповідно до статті 225 Кодексу торгового мореплавства України, у цьому випадку наявні правові підстави для стягнення суми відшкодування у розмірі здійсненої страхової виплати з відповідача, як власника судна. 

8.12. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, також виходив з того, що одним із обов`язків страховика відповідно до пункту 3.1.1. договору є ознайомлення страхувальника з Правилами і умовами страхування. Пунктом 13.6. договору, передбачено, що підписуючи договір, страхувальник підтвердив, що з умовами страхування та Правилами страхування ознайомлений та згоден. Доказів, які б обґрунтовано заперечували можливість відповідача реалізувати наведені умови договору, суду не надано. 

8.12.1. Колегія суддів апеляційного суду також зауважила, що безпосереднього контакту буксира-штовхача «ІСАКЧА», цивільно-правова відповідальність якого застрахована, із об`єктом, якому завдано шкоду, фактично не відбулося. 

8.12.2. Суд апеляційної інстанції відхилив доводи ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» про необхідність включення до умов Договору добровільного страхування окремих умов, які б визначали події, що не відносяться до страхових ризиків, оскільки пунктом 2.1. договору визначено, що страховими ризиками за цим договором є ризики, позначені в Таблиці № 1 словом «ТАК». Тобто сторони добровільно погодили умови саме про вибір категорії ризиків, які покриваються умовами страхування, а ні про виключення таких. Договір визначає загальні умови правовідносин сторін. Доказів страхування такого виду ризиків, як відповідальність страхувальника при буксируванні застрахованим судном іншого судна або об`єкта, матеріали справи не містять. 

8.12.3. Оскільки спірна подія не є страховим випадком у розумінні умов договору добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту, укладеного ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» та ПАТ «ВУСО», суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанцій про те, що в цьому випадку підлягають застосуванню загальні норми цивільно-правової відповідальності.

8.13. Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду попередніх інстанцій не спростовують з огляду на таке. 

8.14. З огляду на предмет та підстави позову, спірні правовідносини регулюються, зокрема, ЦК України, Законом України «Про страхування», нормативно-правовими актами щодо страхування водних транспортних засобів тощо. 

8.15. Згідно із частинами першою, третьою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
8.16. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

8.17. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

8.18. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

8.19. У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, а не лише суб`єктивні права, які вони мають виконувати. 

8.20. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

8.21. Стаття 213 ЦК України визначає тлумачення змісту правочину.

8.22. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

8.23. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (стаття 980 ЦК України).

8.24. Згідно із статтею 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

8.25. У статті 1 Закону України «Про страхування» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

8.26. Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (частина перша статті 6 Закону України «Про страхування»). 

8.27. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування (частина третя статті 6 Закону України «Про страхування»).

8.28. Видами добровільного страхування можуть бути, зокрема, страхування цивільної відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника) (пункт 14 частини першої статті 6 Закону України «Про страхування»).

8.29. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

8.30. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (стаття 4 Закону України «Про страхування»).

8.31. Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

8.32. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування (частина третя статті 16 Закону України «Про страхування»).

8.33. Статтею 17 Закону України «Про страхування» визначено, що Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо. 

Правила страхування повинні містити: предмет договору страхування; порядок визначення розмірів страхових сум та (або) розмірів страхових виплат; страхові ризики; виключення із страхових випадків і обмеження страхування; строк та місце дії договору страхування; порядок укладення договору страхування; права та обов`язки сторін; дії страхувальника у разі настання страхового випадку; перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків; порядок і умови здійснення страхових виплат; строк прийняття рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат; причини відмови у страховій виплаті або виплаті страхового відшкодування; умови припинення договору страхування; порядок вирішення спорів; страхові тарифи за договорами страхування іншими, ніж договори страхування життя; страхові тарифи та методику їх розрахунку за договорами страхування життя; особливі умови.

8.34. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування.

8.35. Положеннями статті 21 Закону України «Про страхування» визначені обов`язки страхувальника, а саме страхувальник зобов`язаний: 
1) своєчасно вносити страхові платежі;
2) при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику;
3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору;
4) вживати заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку;
5) повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страхувальника.

8.36. Верховний Суд виходить з того, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними.

8.37. Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанови Верховного Суду в складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц, від 18.04.2022 у справі №520/1185/16-ц, від 05.12.2022 у справі №214/7462/20).

8.38. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).

8.39. Отже, з огляду на положення статті 6 Закону України «Про страхування» при з`ясуванні правовідносин, що склалися між відповідачем та його страховиком (третьою особою), а також при визначенні умов добровільного страхування цивільної відповідальності відповідача при наданні ним послуг з буксирування застрахованим судном іншого судна (вантажної баржі «VASCO DA GAMA»), який отримав механічні пошкодження, внаслідок дій капітана буксира «ІСАКЧА» (належить відповідачу), як установлено судами попередніх інстанцій, суди мали проаналізувати умови договору, правила страхування, в контексті визначення страховиком (третьою особою) предмета страхування, страхових ризиків та страхових випадків на предмет встановлення ним різновидів страхування цивільної відповідальності для основного страхового покриття, з урахуванням умов договору страхування, укладеного сторонами. 

8.40. Як установлено судами попередніх інстанцій, укладеним відповідачем та третьою особою договором страхування визначені застраховані види відповідальності. 

8.40.1. Зокрема, відповідно до пункту 1.3. договору, він укладений на підставі Правил №17-02 «Добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту (включаючи відповідальність перевізника)», з якими відповідач був ознайомлений при підписанні цього договору та, які знаходяться на веб-сторінці ПАТ «ВУСО». 

8.40.2. Відповідно до пункту 2.1. договору, страховим ризиком є випадкова та непередбачувана подія, що може статися протягом строку дії договору страхування при експлуатації застрахованого судна та внаслідок якої може виникнути відповідальність Страхувальника за відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю або майну третіх осіб, а також шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу. Страховими ризиками за цим Договором є ризики, позначені в Таблиці №1 словом «ТАК».

8.40.3. Таблицею №1 Договору страхування сторонами погоджено та включено до страхового покриття наступні ризики: 

2.1.1. «Відповідальність за зіткнення застрахованого судна з іншими суднами», 

2.1.2. «Відповідальність за пошкодження плавучих та нерухомих об`єктів»,

2.1.3. «Відповідальність за шкоду, спричинену забрудненням вод, а також будь-якого майна у цих водах, внаслідок скидання з застрахованих суден нафти або інших забруднюючих речовин»,

2.1.4. «Відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю або майну фізичних осіб (за виключенням членів екіпажу застрахованого судна)».

8.41. Суд апеляційної інстанції також встановив, що до пункту 4.4.13.3. Правил №17-02 «Відповідальність Страхувальника при буксируванні Застрахованим судном іншого судна або об`єкта» виділена сторонами як окремий страховий ризик. 

8.41.1. Умовою страхового покриття відповідно до пункту 4.4.13.3. Правил є попереднє узгодження зі страховиком відповідних умов договору такого буксирування та обсягу страхового покриття. Тобто, такий вид страхування як «буксирування» виділений як окремий вид страхового ризику. При цьому, як встановив суд апеляційної інстанції, в умови договору страхування, зокрема Таблицю №1 договору, такий вид страхування включений не був. 

8.42. Верховний Суд зазначає, що згідно з пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» під буксируванням розуміється переміщення суден, плавучих споруд та плавучих об`єктів буксиром або іншим судном за допомогою буксирувального тросу. 

8.43. Як свідчить зміст оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції встановив, що безпосереднього контакту буксира-штовхача «ІСАКЧА», цивільно-правова відповідальність якого застрахована, із об`єктом, якому завдано шкоду, фактично не відбулося. 

8.44. Отже, з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, вбачається, що страховиком (третьою особо) за змістом затверджених ним Правил добровільного страхування конкретизовано визначені договором страхування види страхованих ризиків та страхових випадків, а також різновиди страхування цивільної відповідальності для основного страхового покриття, зокрема, «Відповідальність Страхувальника при буксируванні Застрахованим судном іншого судна або об`єкта».

8.45. Відтак, обов`язком судів, які розглядали цей спір щодо стягнення страхового відшкодування відповідача на користь позивача у цьому конкретному випадку, є з`ясування наявності у заявленої відповідачем події страхового випадку як за умовами договору страхування, так і відповідно до встановлених страховиком (третьою особою) Правил страхування, якими визначено особливості надання страховиком страхових послуг.

8.46. Верховний Суд вважає необхідним зазначити, що стаття 1 Кодексу торговельного мореплавства України визначає завдання цього Кодексу.

Кодекс торговельного мореплавства України регулює відносини, що виникають з торговельного мореплавства. 

Під торговельним мореплавством у цьому Кодексі розуміється діяльність, пов`язана з використанням суден для перевезення вантажів, пасажирів, багажу та пошти, рибогосподарської діяльності, розвідки та видобування корисних копалин, пошуку і рятування людей, що зазнали лиха на морі, виконання буксирних, криголамних і аварійно-рятувальних операцій, навігаційно-гідрографічних робіт, прокладання кабелю, а також для інших господарських, наукових і культурних цілей.

8.47. Відповідно до статті 225 цього Кодексу відповідальність за шкоду, заподіяну при буксируванні судну, що буксирується, або іншому плавучому об`єкту чи майну і вантажу, що знаходяться на ньому, у випадку, коли капітан буксируючого судна управляє буксирувальною операцією, у разі відсутності іншої угоди сторін, несе власник буксируючого судна, якщо ним не буде доведено відсутність його вини.

8.48. Зі змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що суди попередніх інстанцій надали оцінку умовам договору страхування, укладеного відповідачем та третьою особою, з урахуванням затверджених третьою особою правил страхування, як досліджено судом апеляційної інстанції, та дійшли висновку, що спірна подія не є страховим випадком у розумінні умов договору добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту, укладеного ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» та ПАТ «ВУСО», а тому у цьому випадку наявні правові підстави для стягнення суми відшкодування у розмірі здійсненої страхової виплати з відповідача, як власника судна, який є належним відповідачем у справі. 

8.49. При касаційному перегляді оскаржуваних судових рішень у цій конкретній справі з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, Верховний Суд звертається до правового висновку, який викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, згідно з якими: «відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування».

8.50. Як установлено судами попередніх інстанцій у цій справі спірна подія не є страховим випадком у розумінні умов договору добровільного страхування відповідальності власників водного транспорту, укладеного ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» та ПАТ «ВУСО», а тому належним відповідачем у справі є власник буксируючого судна - ТОВ «АГРО-АЛЬЯНС.» з огляду на вище наведені приписи статті 225 Кодексу торговельного мореплавства України та з урахуванням правових висновків, які наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

8.51. З огляду на викладене вище у цій постанові, Верховним Судом не встановлено за доводами касаційної скарги неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм права з міркувань, викладених у цій постанові. 

8.52. За наведених доводів касаційної скарги не убачається, що суди попередніх інстанцій при вирішенні цього спору, не дослідили та не оцінили за правилами статей 86, 237-238 ГПК України надані та зібрані у справі докази. Як свідчить зміст оскаржуваних судових рішень, надані учасниками справи докази судами попередніх інстанцій досліджені, оцінені та на їх підставі встановлені обставини справи щодо наявності підстав для задоволення позову.

8.53. Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги фактично зводяться до намагання скаржника здійснити переоцінку доказів у справі.

8.54. Водночас, Суд звертає увагу на те, що суд касаційної інстанції не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а повноваження суду касаційної інстанції обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).

8.55. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.09.2020 у справі №908/1795/19).

8.56. Верховний Суд виходить з того, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник повинен обґрунтувати у чому саме полягає помилка судів попередніх інстанцій при застосуванні відповідних норм права та як саме ці норми права судами були застосовано неправильно, ураховуючи предмет, підставу позову, доводи та заперечення учасників справи.

8.57. Суд наголошує, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

8.58. За результатами касаційного перегляду Судом не встановлено неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваних судових рішень за наведеними у касаційній скарзі доводами і які визначені, як підстава касаційного оскарження і, які б могли бути підставою для скасування судових рішень. 

8.59. Враховуючи викладене вище, підстава касаційного оскарження - пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, наведена скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку, не отримала свого підтвердження, що виключає можливість скасування оскаржуваних судових рішень. 

8.60. З урахуванням наведеного, доводи касаційної скарги відхиляються Верховним Судом. 

8.61. Доводи ПАТ «УСГ» та ПАТ «ВУСО», викладені у відзивах на касаційну скаргу, беруться до уваги Касаційним господарським судом у тих частинах, які узгоджюється з викладеними у цій постанові міркуваннями.

8.62. Враховуючи спірний характер правовідносин сторін наведена міра обґрунтування цього судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Суд зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
9.1. Доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм права при ухваленні оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку не знайшли свого підтвердження з мотивів, викладених у розділі 8 цієї постанови.

9.2. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.3. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.4. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін, як таких, що ухвалені із додержанням норм права.

10. Судові витрати
10.1. Судовий збір, сплачений скаржником у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

10.2. Що ж до означеного ПАТ «ВУСО» у відзиві орієнтовного розміру витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть надані з урахуванням вимог частини восьмої статті 129 ГПК України, то суд касаційної інстанції зазначає, що вказане клопотання буде розглянуто у строки і спосіб, передбачені ГПК України. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого ГПК України, наступатимуть наслідки, передбачені абзацом 3 частини восьмої статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «АГРО-АЛЬЯНС.» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2026 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №904/40/26 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2026 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2026 у справі №904/40/26 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова 

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Колос