КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2026 року Київ № 320/51943/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства освіти і науки України 
про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі – відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправною відмову Міністерства освіти і науки України оформлену листом № 5/2140-24 від 25.09.2025 Директорату професійної освіти Міністерства освіти і науки України у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо відсутності порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» у ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство освіти і науки України внести зміни до даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо відсутності порушення з боку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» вказати «Так, не порушує».
II. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позов обґрунтовано тим, що 18.06.2014 позивач отримав базову загальну середню освіту в Миронівській загальноосвітній школі I-III ступенів №1, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 . 28.05.2016 позивач отримав повну загальну середню освіту в Комунальному закладі Миронівська загальноосвітня школа I-III ступенів №1 Миронівської районної ради Київської області, що підтверджується атестатом серії НОМЕР_2 . 01.09.2016 позивач вступив на навчання за освітнім рівнем бакалавр до Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка. Відрахований 22.05.2017. 01.09.2024 позивач вступив на навчання за освітнім рівнем Фаховий молодший бакалавр до Харківського державного професiйно-педагогічного фахового коледжу iменi В.І. Вернадського. Відрахований 12.12.2024. 10.09.2025 позивач вступив на навчання за освітнім рівнем Фаховий молодший бакалавр до Харківського державного професiйно-педагогічного фахового коледжу iменi В.І. Вернадського, у якому навчається і на цей час. Термін закінчення навчання 30.06.2027.
Стверджує відсутність порушення черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту». Втім, відповідачем, всупереч вимогам чинного законодавства, було відмовлено у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо відсутності порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», що стало підставою для звернення з позовом до суду.
Відповідач проти позову заперечував, надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили суд відмовити у задоволенні позову.
Зазначили, що 18.05.2024 набули чинності зміни до Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до яких, крім іншого, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Постановою Кабінету Міністрів України 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який, крім іншого, визначає перелік документів, які мають бути подані для підтвердження права на відстрочку. Відповідно до норм цієї Постанови здобувачі освіти мають надати до ТЦК та СП довідку про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.
Звернули увагу, що відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про освіту» та з метою реалізації пункту 62 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, згідно з дорученням Міністра освіти і науки України від 31.05.2024 № 1/34-Д-24 встановлено алгоритм визначення послідовності здобуття освіти, здійснено розроблення технічного опису та забезпечено доопрацювання відповідно до нього програмного забезпечення Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
03.06.2024 Міністерство освіти і науки України надіслало керівникам закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, Міністерству оборони України та Державному підприємству «Інфоресурс» листа № 1/9758-24 від 03.06.2024, яким роз`яснено особливості правильного формування довідки про здобувача освіти на основі даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти (ЄДЕБО). Названий лист містить інформацію, якою роз`яснено алгоритм (методику) визначення послідовності здобуття освіти та формування довідки про здобувача освіти на основі даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти (ЄДЕБО).
Повідомили, що листи міністерств, інших центральних органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами і не можуть встановлювати нові правові норми, а мають лише інформаційний, рекомендаційний, роз`яснювальний характер та є службовою кореспонденцією.
Міністерством освіти і науки України було розглянуто звернення позивача, за результатами розгляду якого листом від 25.09.2025 за № 5/2140-25 заявника проінформовано, що відповідно до частини другої статті 10 Закону України «Про освіту» рівнями освіти є, зокрема у послідовності: перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти, третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Згідно з інформацією, яка міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, здобувач освіти у 2016-2017 роках ОСОБА_1 навчався в Центральноукраїнському державному університеті імені Володимира Винниченка за спеціальністю «Середня освіта (Мова і література)» за освітнім ступенем «бакалавр» (6 рівень Національної рамки кваліфікацій, далі – НРК) та був відрахований за власним бажанням.
У 2024 році навчався у Харківському державному професійно-педагогічному фаховому коледжі імені В.І. Вернадського за спеціальністю «Професійна освіта (Будівництво та зварювання)» для здобуття освітнього ступеня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК) і був відрахований за власним бажанням.
У вересні 2025 року повторно зарахований на навчання до Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені В.І. Вернадського за спеціальністю «Професійна освіта (Сфера обслуговування)» для здобуття освітнього ступеня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК).
Таким чином, на переконання відповідача, ОСОБА_1 здобуває освіту в непослідовному порядку. Саме тому у довідці, сформованій відповідно до вимог законодавства на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує».
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої заперечував щодо доводів і міркувань відповідача, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
III. Процесуальні дії суду у справі
Ухвалою суду від 24.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи та проведення судового засідання.
Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Державне підприємство «Інфоресурс».
Відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.
Як убачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачем, всупереч вимогам частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України не наведено вагомих підстав, за яких рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки Державного підприємства «Інфоресурс».
З огляду на наведені обставини, підстав для залучення до участі у справі в якості третьої особи зазначеного суб`єкта суд не вбачає.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Із заявою про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи до суду не звертались.
Згідно із частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.
З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Судом установлено, що 18.06.2014 позивач отримав базову загальну середню освіту в Миронівській загальноосвітній школі I-III ступенів №1, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 .
28.05.2016 отримав повну загальну середню освіту в Комунальному закладі Миронівська загальноосвітня школа I-III ступенів №1 Миронівської районної ради Київської області, що підтверджується атестатом серії НОМЕР_2 .
01.09.2016 вступив на навчання за освітнім рівнем бакалавр до Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка. Відрахований 22.05.2017.
01.09.2024 вступив на навчання за освітнім рівнем Фаховий молодший бакалавр до Харківського державного професiйно-педагогічного фахового коледжу iменi В.І. Вернадського, з якого відрахований 12.12.2024
Як видно з витягу з наказу Харківського державного професiйно-педагогічного фахового коледжу iменi В.І. Вернадського від 10.09.2025 № 173, позивач вступив на навчання за освітнім рівнем Фаховий молодший бакалавр до Харківського державного професiйно-педагогічного фахового коледжу iменi В.І. Вернадського, у якому навчається на цей час. Термін закінчення навчання 30.06.2027.
Звернувшись із запитом до Єдиної державної електронної бази з питань освіти для отримання довідки про здобувача освіти, ОСОБА_1 отримав довідку, з якої вбачається порушення послідовності поточного здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
У Довідці про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від 11.09.2025 № 743700 зазначено, що є відомості, які містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо порушення позивачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 , черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту».
Не погоджуючи із даними у довідки, позивач звернувся із заявою до Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» про виправлення неправильної інформації, що міститься в Єдиній державній електронній базі з питань освіти.
У відповідь на звернення листом від 25.09.2025 № 5/2140-24 «Про розгляд звернення» з боку Директорату професійної освіти Міністерства освіти і науки України в особі т.в.о. генерального директора Вікторії Карбишевої у внесенні змін до даних ЄДЕБО щодо ОСОБА_1 було відмовлено.
Зі змісту відповіді встановлено, що у вересні 2025 року позивач зарахований на навчання до Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені В.І. Вернадського за спеціальністю «Професійна освіта (Сфера обслуговування)» для здобуття освітнього ступеня «фаховий молодший бакалавр» (5 рівень НРК), що свідчить про здобуття освіти в непослідовному порядку для формування зазначеної довідки. Саме тому у довідці, сформованій на підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує». Враховуючи викладене, повідомили про відсутність підстав для внесення змін до ЄДЕБО у частині формування відповідної довідки.
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
За нормами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частин першої-третьої статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Частиною першої статті 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
За правилами статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює та визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. 
Відповідно до пункту 1 частини третьої цієї статті, призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок № 560), затверджено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Названим переліком передбачено, що документами, що підтверджують право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, є довідка про здобувача освіти, сформована в ЄДЕБО, або довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідка закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря-інтерна.
Додатком 9 до Порядку № 560 затверджено форму довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО.
VI. Оцінка суду
Із наведеного законодавчого регулювання слідує, що право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації мають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
При цьому, документом, що підтверджує право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», є довідка про здобувача освіти, сформована в ЄДЕБО.
Ключовим питанням у межах спірних правовідносин є послідовності здобуття позивачем освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», у контексті застосування пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а отже і правомірність формування довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що на ім`я позивача сформовано довідку про здобувача освіти за даними ЄДЕБО від 11.09.2025 № 743700, відповідно до якої: «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», зазначено «Ні, порушує»».
Суспільні відносини, які виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, що беруть участь у реалізації цього права, а також компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти регламентовані приписами Закону України «Про освіту».
За приписами частини другої статті 10 Закону України «Про освіту» рівнями освіти є: дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.
Відповідно до частини другої статті 16 Закону України «Про освіту» фахова передвища освіта здобувається на основі повної або базової середньої освіти. Здобуття фахової передвищої освіти на основі базової середньої освіти здійснюється з одночасним здобуттям повної загальної середньої освіти та отриманням відповідного документа про повну загальну середню освіту.
Згідно із частиною другою статті 17 Закону України «Про освіту» вища освіта здобувається на основі повної загальної середньої освіти. Рівні, ступені вищої освіти, порядок, умови, форми та особливості її здобуття визначаються спеціальним законом.
За правилами статті 40 Закону України «Про освіту» після успішного завершення навчання за освітньою програмою здобувачі освіти (крім вихованців дошкільних закладів освіти) отримують відповідний документ про освіту.
Документи про освіту видаються закладами освіти та іншими суб`єктами освітньої діяльності.
Інформація про видані документи про середню, професійну (професійно-технічну), фахову передвищу та вищу освіту вноситься до Єдиного державного реєстру документів про освіту в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про освіту» передбачено, що рівень освіти – завершений етап освіти, що характеризується рівнем складності освітньої програми, сукупністю компетентностей, які визначені, як правило, стандартом освіти та відповідають певному рівню Національної рамки кваліфікацій.
Зазначені норми чітко передбачають умову здобуття рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Суд звертає увагу на те, що обов`язковою характеристикою є завершеність етапу освіти. 
Основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях встановлює та створює Закон України від 01.07.2014 № 1556-VII «Про вищу освіту».
Згідно із частинами першою, другою, п`ятою статті 5 Закону України «Про вищу освіту» підготовка фахівців з вищою освітою здійснюється за відповідними освітніми програмами на таких рівнях вищої освіти: початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень; другий (магістерський) рівень; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень.
Перший (бакалаврський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування складних спеціалізованих задач у певній галузі професійної діяльності.
Другий (магістерський) рівень вищої освіти передбачає набуття здобувачами вищої освіти здатності до розв`язування задач дослідницького та/або інноваційного характеру у певній галузі професійної діяльності.
Здобуття вищої освіти на кожному рівні вищої освіти передбачає успішне виконання особою освітньої програми, що є підставою для присудження відповідного ступеня вищої освіти: 1) молодший бакалавр; 2) бакалавр; 3) магістр; 4) доктор філософії/доктор мистецтва.
Молодший бакалавр - це освітній або освітньо-професійний ступінь, що здобувається на початковому рівні (короткому циклі) вищої освіти і присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньої програми, обсяг якої становить 120 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня молодшого бакалавра на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.
Бакалавр - це освітній ступінь, що здобувається на першому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти освітньо-професійної програми, обсяг якої становить 180-240 кредитів ЄКТС. Для здобуття освітнього ступеня бакалавра на основі освітнього ступеня молодшого бакалавра або на основі фахової передвищої освіти заклад вищої освіти має право визнати та перезарахувати кредити ЄКТС, максимальний обсяг яких визначається стандартом вищої освіти.
Магістр - це освітній ступінь, що здобувається на другому рівні вищої освіти та присуджується закладом вищої освіти (науковою установою) у результаті успішного виконання здобувачем вищої освіти відповідної освітньої програми. Ступінь магістра здобувається за освітньо-професійною або за освітньо-науковою програмою. Обсяг освітньо-професійної програми підготовки магістра становить 90-120 кредитів ЄКТС, обсяг освітньо-наукової програми - 120 кредитів ЄКТС. Освітньо-наукова програма магістра обов`язково включає дослідницьку (наукову) компоненту обсягом не менше 30 відсотків.
Особа має право здобувати ступінь магістра за умови наявності в неї ступеня бакалавра.
За положеннями частин першої, другої статті 6 Закону України «Про вищу освіту» атестація - це встановлення відповідності результатів навчання (наукової або творчої роботи) здобувачів вищої освіти вимогам освітньої програми та/або вимогам програми єдиного державного кваліфікаційного іспиту.
Атестація осіб, які здобувають ступінь молодшого бакалавра, бакалавра чи магістра, здійснюється екзаменаційною комісією, до складу якої можуть включатися представники роботодавців та їх об`єднань, відповідно до положення про екзаменаційну комісію, затвердженого вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи).
Заклад вищої освіти на підставі рішення екзаменаційної комісії присуджує особі, яка успішно виконала освітню програму на певному рівні вищої освіти, відповідний ступінь вищої освіти та присвоює відповідну кваліфікацію.
Атестація осіб на першому (бакалаврському) та/або другому (магістерському) рівнях вищої освіти може включати єдиний державний кваліфікаційний іспит, що проводиться за спеціальностями та в порядку, визначеними Кабінетом Міністрів України.
За приписами статті 7 Закону України «Про вищу освіту» документ про вищу освіту видається особі, яка успішно виконала відповідну освітню програму та пройшла атестацію.
Встановлюються такі види документів про вищу освіту за відповідними ступенями: диплом молодшого бакалавра; диплом бакалавра; диплом магістра; диплом доктора філософії/доктора мистецтва.
Невід`ємною частиною диплома молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії/доктора мистецтва є додаток до диплома європейського зразка, що містить структуровану інформацію про завершене навчання. У додатку до диплома наводиться інформація про результати навчання особи, освітні компоненти, отримані оцінки і здобуту кількість кредитів ЄКТС, а також відомості про національну систему вищої освіти України.
Інформація про видані дипломи вноситься закладами вищої освіти, крім вищих військових навчальних закладів, до ЄДЕБО.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що фізична особа вважається такою, яка здобула певний рівень освіти та набула знань і навичок, що відповідають такому рівню, у разі завершення нею навчання за відповідною освітньо-кваліфікаційною програмою, виконання необхідного обсягу відповідної освітньої програми та проходження атестації.
Таким чином, основним критерієм є завершеність попереднього етапу навчання та здобуття певного рівня освіти, що має підтверджуватись відповідним документом про освіту.
Водночас, матеріалами справи підтверджено, що позивач раніше не здобув освітній фаховий рівень – молодший бакалавр, оскільки був відрахований за власним бажанням 22.05.2017 з Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка. Крім того, позивач був відрахований 12.12.2024 з Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені В.І. Вернадського, за власним бажанням, а тому цей етап освіти позивачем не був завершений.
За таких обставин, суд уважає, що послідовність здобуття позивачем освіти відповідає положенням частини другої статті 10 Закону України «Про освіту», оскільки він здобуває початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти, а саме – відповідно до витягу з наказу Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені В.І. Вернадського від 10.09.2025 № 173, зарахований з 10.09.2025 студентом першого курсу начання очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю А5 Професійна освіта/А5.00 Професійна освіта. Сфера обслуговування, освітньо-професійна програма: Професійна освіта. Організація обслуговування населення, освітньо-професійний ступінь «фаховий молодший бакалавр» за кошти фізичних та/або юридичних осіб.
Отже, у межах спірних правовідносин відсутні як правові, так і фактичні підстави для формування довідки про здобувача освіти за даними ЄДЕБО із зазначенням у ній відомостей про те, що поточне здобуття освіти позивачем порушує послідовність, визначену частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
Щодо наявності/відсутності повноважень у Міністерства освіти і науки України вносити зміни до даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти, суд зазначає таке.
На теперішній час механізм функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - Єдина електронна база) в галузі освіти як інтегрованої інформаційної системи, що забезпечує збирання, створення, реєстрацію, накопичення, зберігання, зміну, використання, поширення та захист інформації про суб`єктів освітньої діяльності, вступників до закладів освіти, здобувачів освіти, документи про освіту (науковий ступінь), педагогічних, науково-педагогічних та наукових працівників з метою задоволення потреб фізичних та юридичних осіб, порядок її ведення визначає Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2025 № 872 (далі - Положення № 872).
Наказом Міністерства освіти і науки від 22.10.2025 № 1384 визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства освіти і науки України від 08.06.2018 № 620 «Про затвердження Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.10.2018 за № 1132/32584.
Відповідно до пунктів 4, 5 Положення № 872, власником Єдиної електронної бази та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава в особі МОН. Держателем Єдиної електронної бази є МОН, адміністратором - Державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління МОН (далі - адміністратор).
МОН є володільцем інформації, що міститься в Єдиній електронній базі.
Суб`єктами ведення Єдиної електронної бази є МОН, адміністратор, Державна служба якості освіти, Національне агентство із забезпечення якості вищої освіти, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, які мають у підпорядкуванні заклади освіти, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації, а також суб`єкти освітньої діяльності та їх відокремлені підрозділи, які провадять освітню діяльність на рівні професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих, зокрема післядипломної освіти незалежно від форми власності та сфери управління, Український центр оцінювання якості освіти, державна наукова установа «Інститут освітньої аналітики», інші підприємства, установи, організації, що у випадках, визначених законодавством у сфері освіти, вносять та отримують інформацію з Єдиної електронної бази.
Пунктом 7 Положення № 872 визначено, що головним призначенням Єдиної електронної бази є забезпечення фізичних та юридичних осіб інформацією у сфері освіти.
Згідно з пунктами 9, 10 Положення № 872, для виконання суб`єктами ведення Єдиної електронної бази функцій, визначених цим Положенням, адміністратор надає (організовує та підтримує) доступ до Єдиної електронної бази користувачам на підставі: наказу МОН - користувачам від МОН; наказу (розпорядження) адміністратора - користувачам від адміністратора; заяви суб`єкта ведення Єдиної електронної бази про організацію доступу до Єдиної електронної бази, що обов`язково містить інформацію про нього або його відокремлений підрозділ, дані його користувача (користувачів), якому (яким) надається доступ до Єдиної електронної бази, визначені підпунктом 6 пункту 14 цього Положення, - користувачам від інших суб`єктів ведення Єдиної електронної бази.
Інформація вноситься (змінюється) в Єдиній електронній базі користувачами протягом п`яти робочих днів з моменту її створення, отримання (зміни) суб`єктом ведення Єдиної електронної бази, якщо інший строк не встановлено законодавством, за допомогою спеціалізованого програмного забезпечення Єдиної електронної бази або спеціалізованого програмного забезпечення, що використовується суб`єктом ведення Єдиної електронної бази, узгодженого з адміністратором.
Пунктом 14 Положення № 872 визначено інформацію про фізичних осіб (персональні дані), яка вноситься (передається) в Єдину електронну базу, а пунктом 15 - інформацію про суб`єктів ведення Єдиної електронної бази та їх відокремлені підрозділи, користувачам яких забезпечується (забезпечувався) доступ до Єдиної електронної бази.
Відповідно до пункту 24 Положення № 872, МОН, серед іншого: вживає організаційних заходів, пов`язаних із забезпеченням функціонування Єдиної електронної бази; використовує інформацію, що міститься в Єдиній електронній базі, зокрема персональні дані, з метою прийняття управлінських рішень та виконання повноважень, визначених законодавством у сфері державного регулювання та освіти; встановлює вимоги до апаратного та програмного забезпечення Єдиної електронної бази.
Згідно з пунктом 32 Положення № 872, суб`єкти освітньої діяльності та їх відокремлені підрозділи, що провадять освітню діяльність у сферах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, освіти дорослих, зокрема післядипломної освіти, незалежно від форми власності та сфери управління: 1) вносять до Єдиної електронної бази з накладенням у випадках, визначених МОН, кваліфікованого електронного підпису відповідального працівника, а також підтримують в повному, актуальному і достовірному стані інформацію, визначену у пунктах 14-17 цього Положення (крім інформації про сертифікати зовнішнього незалежного оцінювання, результати зовнішнього незалежного оцінювання, участь у вступних кампаніях до закладів освіти (коли, до яких закладів освіти, на які професії, спеціальності, спеціалізації, рівні, форми здобуття освіти особа подавала заяви в електронній формі), інформації, що згідно з цим Положенням передається до Єдиної електронної бази з інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) та реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування); 2) здійснюють в Єдиній електронній базі інші дії у порядку та обсягах, визначених МОН.
З огляду на названі норми Положення № 872, суд доходить висновку, що формування інформації з ЄДЕБО для видання документів у сферах, зокрема вищої освіти здійснюється автоматизовано з використанням програмного забезпечення, вимоги до якого встановлює Міносвіти як розпорядник зазначеної системи, який також є володільцем вказаної інформації та має повний доступ до неї як уповноважений суб`єкт.
При цьому забезпечення функціонування ЄДЕБО здійснюється технічним адміністратором системи в порядку, визначеному Міносвіти як розпорядником ЄДЕБО, у тому числі й стосовно здійснення заходів із технічного і технологічного забезпечення ЄДЕБО, створення, модернізації і супроводження її програмного забезпечення.
Суб`єкти ж освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері, зокрема вищої освіти не мають повноважень на встановлення вимог до програмного забезпечення ЄДЕБО та зміни технічних параметрів й алгоритмів його функціонування.
Це означає, що заклад освіти, у якому станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин навчається позивач, у силу своїх повноважень в ЄДЕБО, не має технічної можливості для формування та видачі позивачу довідки з іншим, аніж у спірних відносинах змістом відомостей щодо поточного здобуття освіти, порушення або непорушення послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», оскільки такий документ формується автоматично з використанням засобів програмного забезпечення, вимоги до якого визначає МОН України.
Так, у цій справі позивач оскаржує дії відповідача щодо формування довідки з ЄДЕБО. Суд ураховує, що хоча формування довідки з ЄДЕБО й здійснюється автоматично у цій системі, однак порядок вчинення таких дій визначається безпосередньо МОН України шляхом забезпечення функціонування ЄДЕБО і встановлення вимог до апаратного та програмного забезпечення названої системи. Тобто формування довідки про здобувача освіти є результатом виконання цим Міністерством закріплених за ним у законі повноважень. Це ж Міністерство і є володільцем усієї інформації, яка міститься в ЄДЕБО, має повний доступ до неї та не позбавлене технічної можливості і повноважень сформувати довідку про здобувача освіти з дотриманням вимог законодавства.
Із урахуванням викладеного, суд уважає, що саме відповідач та технічний адміністратор ДП «Інфоресурс» мають повноваження щодо внесення змін до ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», натомість навчальний заклад, у якому навчається позивач, виконує лише технічну функцію, оскільки довідка формується автоматично на підставі даних ЄДЕБО.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.10.2025 у справі № 200/5372/24 та від 25.11.2025 у справі № 160/34591/24, який у числу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, врахований судом у спірних правовідносинах.
За вказаних обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Втім, у позовній заяві позивач просив суд, зокрема визнати протиправною відмову Міністерства освіти і науки України оформлену листом № 5/2140-24 від 25.09.2025 Директорату професійної освіти Міністерства освіти і науки України у внесенні змін до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти щодо відсутності порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» у ОСОБА_1 , із приводу чого суд зазначає таке.
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із метою належного та ефективного захисту порушеного права, суд уважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо формування (відображення) інформації в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, а саме – запису «Ні, порушує» про порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», з початку навчання у Харківському державному професійно-педагогічному фаховому коледжі імені В.І. Вернадського з 10.09.2025, та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, а саме – виключити інформацію про порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», з початку навчання у Харківському державному професійно-педагогічному фаховому коледжі імені В.І. Вернадського з 10.09.2025 шляхом заміни запису «Ні, порушує» на запис «Так, не порушує» при формуванні довідки здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
VII. Висновок суду 
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову.
VIII. Розподіл судових витрат 
Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судом установлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню, суд уважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити. 
Визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України щодо формування (відображення) інформації в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, а саме – запису «Ні, порушує» про порушення ОСОБА_1 послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», з початку навчання у Харківському державному професійно-педагогічному фаховому коледжі імені В.І. Вернадського з 10.09.2025. 
Зобов`язати Міністерство освіти і науки України (код ЄДРПОУ: 38621185; місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 10) вчинити дії щодо внесення змін до Єдиної державної електронної бази з питань освіти, а саме – виключити інформацію про порушення ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) послідовності здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», з початку навчання у Харківському державному професійно-педагогічному фаховому коледжі імені В.І. Вернадського з 10.09.2025 шляхом заміни запису «Ні, порушує» на запис «Так, не порушує» при формуванні довідки здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства освіти і науки України (код ЄДРПОУ: 38621185; місцезнаходження: 01135, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 10) судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.