СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року м. Харків Справа № 917/179/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Стойка О.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику представників сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Національний Смак», с. Литвяки, Лубенський район, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 у справі №917/179/26
за позовною заявою Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго», м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національний Смак», с. Литвяки, Лубенський район, Полтавська область
про стягнення коштів
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026р. Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго» (далі- Позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Національний Смак» (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 21.10.2024 по 15.04.2025 в сумі 18 232,95 грн, різниці в нарахуванні за період з 21.10.2024 по 15.04.2025 в сумі 2 263,82 грн, за абонентське обслуговування за період з 01.10.2024 по 30.09.2025 в сумі 404,88 грн, інфляційні втрати за період з 01.12.2024 по 31.01.2026 в сумі 1 153,34 грн, 3% річних за період з 01.12.2024 по 31.01.2026 в розмірі 516,54 грн.
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 у справі №917/179/26 позов задоволено у повному обсязі.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, Відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просив означене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Відповідач зазначив, що судом першої інстанції не встановлено усі обставини справи, не надано належної оцінки наявним у справі доказам, наслідком чого стало прийняття незаконного рішення.
Так, зокрема, Відповідач стверджував наступне:
- суд першої інстанції безпідставно відмовив Відповідачу у задоволенні клопотання про призначення судової технічної експертизи, чим позбавив можливості встановити достовірність наданих Позивачем розрахунків розміру позовних вимог, оскільки Відповідач надав акт обстеження від 13.03.2026, який фіксує фактичний стан мереж та створює очевидну суперечність з розрахунками Позивача;
- суд першої інстанції невірно застосував норми ч. 4 ст. 75 ГПК України, оскільки пославшись на судові рішення у справах №917/799/24 та № 917/241/25 не врахував, що вони стосуються інших періодів заборгованості;
-суд першої інстанції формально відмовив Відповідачу у клопотанні про витребування доказів та невірно застосував норми матеріального права, оскільки автоматичне приєднання Відповідача до договору не звільняє Позивача від обов`язку довести факт та обсяг послуги.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №917/179/26 від 25.05.2026р відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу, а також заявляння клопотань з доказами надсилання іншим учасникам справи у строк до 08.06.2026.
Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі частини 10 статті 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивач у відзиві заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення – залишити без змін.
Зокрема, за змістом відзиву, Позивач зазначив наступне:
-Відповідачем не наведено передумов для доцільності призначення у справі судової експертизи, оскільки до предмету доказування входить установлення фактичних даних, що не потребує спеціальних (експертних) знань;
- висновок експерта на даний момент, як і акт обстеження від 13.03.2026, не міститиме актуальних даних до періоду стягнення заборгованості за період з жовтня 2024 по вересень 2025, так як розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період;
- судом першої інстанції вірно враховано обставини, які встановлені у справах
№917/799/24 та № 917/241/25, оскільки судами в межах цих справ було встановлені обставини наявності між сторонами індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, а також знаходження нежитлового приміщення Відповідача в багатоквартирному будинку, обладнаному загальнобудинковим вузлом обліку теплової енергії;
-Позивач надав детальний розрахунок плати за послугу з постачання теплової енергії, різниці в нарахуваннях, плати за абонентське обслуговування, інфляційних втрат, трьох процентів річних, із наведенням необхідних вихідних даних, тоді як Відповідач, вважаючи розмір нарахувань завищеним і неправомірним, не навів власного контррозрахунку обсягу та вартості спожитих послуг.
Від Відповідача також надійшов відповідь на відзив Позивача, який не приймається судовою колегією до уваги, оскільки його подання не передбачено на стадії апеляційного перегляду справи.
Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, виходячи із наступного.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не заперечуються наступні обставини:
- визначення Позивача, як виконавця комунальної послуги та послуг з постачання теплової енергії споживачам міст Лубни і Пирятин, у тому числі і багатоквартирного дев`ятиповерхового будинку за адресою: Полтавська область, місто Лубни, вул. Прикордонників, 60Б де знаходиться нежитлове приміщення загальною площею 236,2 кв.м.;
-визначення Відповідача орендарем нежитлового приміщення загальною площею 236,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Лубни, вул. Прикордонників, 60Б на підставі Договору оренди № 01/01/22 та акту №1 приймання- передачі нежитлового приміщення;
- врегулювання правовідносин сторін з 01.01.2022 щодо надання послуг з постачання теплової енергії в зазначене нежитлове приміщення (особовий рахунок № 7580133), що знаходиться в багатоквартирному багатоповерховому будинку, обладнаному загальнобудинковим вузлом обліку теплової енергії, в якому діють внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання типовим індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії (далі -Договір);
- встановлення рішенням Полтавської обласної ради від 30.08.2024 № 853 для ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» з жовтня 2024 року тарифу на послугу з постачання теплової енергії для потреб інших споживачів (усі інші особи, які не підпадають під категорії «Населення» та «Бюджетні установи») в розмірі: - 3234,62 трн/Гкал з ПДВ (умовно-змінна частина);
- встановлення розпорядженням Лубенського міського голови від 21.10.2024 №517р та рішенням виконкому від 26.03.2025 № 69 опалювального періоду 2024/25 років з 21.10.2024 по 31.03.2025;
- відновлення рішенням виконкому від 04.04.2025 № 97 опалюваного періоду 2024/25 років з 07.04.2025 по 15.04.2025;
- надання послуги Позивачем за адресою будинку Відповідача в період з жовтня 2024р по квітень 2025року на підставі акту прийняття в експлуатацію вузла обліку спожитої теплової енергії; розрахунку обсягу спожитої теплової енергії, розрахунків коригування по тепловому лічильнику; параметрів лічильників; даних про площу усіх опалювальних приміщень будинку № 60Б по вулиці Прикордонників в місті Лубни; наказом № 37-О від 15.09.2021, акту на включення опалення будинку;
-виставлення Позивачем рахунків на оплату заборгованості за період з 21.10.2024 по 15.04.2024 Відповідачу.
Зазначені обставини сторонами не оспорюються.
Відсутність оплати за надані Відповідачу послуги з теплопостачання стали підставою для звернення Позивача до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 21.10.2024 по 15.04.2025 в сумі 18 232,95 грн, різниці в нарахуванні за період з 21.10.2024 по 15.04.2025 в сумі 2 263,82 грн, за абонентське обслуговування за період з 01.10.2024 по 30.09.2025 в сумі 404,88 грн, через неналежне виконання останнім умов укладеного 01.01.2022року між сторонами індивідуального Договору про надання послуг з постачання теплової енергії, а також нарахованих на суму заборгованості інфляційні втрати за період з 01.12.2024 по 31.01.2026 в сумі 1 153,34 грн, 3% річних за період з 01.12.2024 по 31.01.2026 в розмірі 516,54 грн.
Відповідач в суді першої інстанції надав відзив на позов, в якому заперечив обставини укладення індивідуального Договору з Позивачем у встановленому порядку, а опублікування тексту договору на сайті Позивача 01.10.2021 вважав неналежним повідомленням для орендаря нежитлового приміщення, який не є співвласником будинку та недоведеними наявність транзитних трубопроводів у орендованому приміщенні, а сплату заборгованості за попередні періоди до 30.09.2024) не вважав визнанням боргу за спірний період.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції встановив, що Відповідач зобов`язаний сплачувати послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби та плату за абонентське обслуговування, встановив наявність спірної заборгованості Відповідача за послугу з постачання теплової енергії за період з 21.10.2024 по 15.04.2025 в сумі 18 232,95 грн, різниці в нарахуванні за період з 21.10.2024 по 15.04.2025 в сумі 2 263,82 грн, за абонентське обслуговування за період з 01.10.2024 по 30.09.2025 в сумі 404,88 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Предметом апеляційного перегляду є незгода Відповідача з висновками суду першої інстанції про доведеність наявності обов`язку Відповідача сплачувати вартість наданих послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за Типовим індивідуальним договором від 01.01.2022.
Спірні правовідносини за період з жовтня 2024 по квітень 2025років, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (№2189-VІІІ від 09.11.2017), який введено в дію з 01.05.2019.
За наведеним у п.п. 2, 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VІІІ визначенням:
- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
- виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;
- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2189-VІІІ предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами.
За приписами ч. 1 ст. 4 Закону №2189-VІІІ законодавство України у сфері житлово- комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно- правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. До повноважень Кабінету Міністрів України належать: затвердження правил надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком; затвердження типових договорів про надання (постачання) комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) та послуг з управління багатоквартирним будинком.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено «Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії» (далі також - Правила), які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст. 14 Закону (п. 13 Правил).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 Закону № 2189-VІІІ за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним ст.6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).
Згідно із Законом України №2189-VІІІ договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 та №1023.
Відповідно до Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022:
- індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем;
- індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку);
- фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги;
- у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни.
- споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.
Форма індивідуального договору про надання комунальної послуги, затверджена постановами Кабінету Міністрів України № 1022, 1023 від 08.09.2021.
Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто не пізніше 01.05.2020) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з ч. 1 ст. 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин.
Водночас, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в п. 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до ч. 7 ст. 14 цього Закону.
Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закон №2189-VІІІ у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин.
Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі№908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23).
На офіційному сайті ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» http:lubnvteplo.com.ua 01.10.2021 була опублікована інформація щодо затвердження постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 типового публічного договору приєднання, текст типового індивідуального договору про послуги з постачання теплової енергії та форму заяви до нього.
Як встановлено судом першої інстанції, Відповідач на підставі Договору оренди № 01/01/22 від 01.01.2022 є орендарем нежитлового приміщення загальною площею 236,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, місто Лубни, вул. Прикордонників, 60Б (а.с. 7).
Нежитлове приміщення знаходиться в багатоквартирному дев`ятиповерховому будинку обладнаному загальнобудинковим вузлом обліку теплової енергії, в якому діє внутрішньо будинкова система опалення.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, Відповідач розраховувався за надані з 01.11.2021 по 30.09.2022 послуги з постачання теплової енергії, оплачував суму перерахунку (різницю в нарахуваннях) та вносив плату за абонентське обслуговування за індивідуальним договором.
У період з 01.11.2022 по 30.09.2023 та з 01.10.2023 по 30.09.2024 аналогічна заборгованість за попередні періоди стягувалась за рішеннями суду в межах справ №917/799/24/24 та № 917/241/25, які набрали законної сили та якими встановлений факт укладення між сторонами шляхом акцептування Відповідачем оферти Позивача індивідуального договору в порядку ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
За вказаних обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у заявлений в даній справі спірний період відносини між сторонами щодо надання - отримання послуг з постачання теплової енергії в орендоване Відповідачем нежитлове приміщення загальною площею 236.2 кв.м регулюються вищенаведеним Договором.
Позивачем на підтвердження надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за період з жовтня 2024 по квітень 2025 надано рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які містять детальну інформацію здійсненого нарахування: за теплову енергію (опалення МЗК, функціонуванння ВС), а також нарахування абонентської плати за опалювальний період.
Зазначений розрахунок Відповідачем , крім загальної незгоди-не спростовано, отже колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що Відповідач не виконав зобов`язання за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії, заборгувавши 20 901,65 грн (18 232,95 грн за послуги з постачання теплової енергії за період з 21.10.2024 по 15.04.2025; 2263,82 грн різниці в нарахуваннях за період з 21.10.2024 по 15.04.2025; 404,88 грн за абонентське обслуговування за період з 01.10.2024 по 30.09.2025.
Перевіривши здійснені Позивачем нарахування інфляційних втрат за період з 01.12.2024 по 31.01.2026 в сумі 1 153,34 грн, 3% річних за період з 01.12.2024 по 31.01.2026 в розмірі 516,54 грн, в силу приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, які також не були спростовані апелянтом, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правильність здійснення Позивачем розрахунку наведених складових та обґрунтованість їх стягнення.
Відносно аргументів Відповідача про недоведеність Позивачем обсягів наданих послуг, судова колегія зазначає наступне.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що 01.01.2009 у будинку за адресою: вул. Прикордонників, 60Б, м. Лубни введено в експлуатацію будинковий вузол обліку теплової енергії (а.с. 20).
Згідно з пунктом 24 Правил № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності – пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу (Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, далі - Методика розподілу).
Розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано (пункт 3 розділу І Методики розподілу).
Пунктом 24 Методика розподілу обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
З огляду на те, що приміщення Відповідача безпосередньо централізовано не опалюється, обсяг спожитої послуги з постачання теплової енергії складається із обсягу витраченого на загальнобудинкові потреби опалення, яке розподіляється між усіма власниками приміщень будинку пропорційно до опалювальних площ, та обсягу спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладено транзитні трубопроводи (стояки) внутрішньо будинкової системи опалення. Обсяги розраховуються за відповідними формулами, що наведені Позивачем у позові (а.с. 2).
Правила № 830 доповнено розділом «Особливості нарахування (визначення) плати за послугу з постачання теплової енергії у зв`язку із щомісячною зміною ціни природного газу, що використовується для надання послуги відповідної категорії споживачів», а саме пунктами 59-61 (постанова Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1209).
Згідно пунктів 59-61 Правил № 830, підставою для зміни розміру нарахувань за послугу з постачання теплової енергії є умова, коли ціна природного газу придбаного виконавцем у відповідному місяці опалювального періоду є відмінною від ціни природного газу, врахованої у структурі тарифу. Для зміни розміру нарахувань за послугу з постачання теплової енергії застосовується коефіцієнт перерахунку (К) за формулою: К = Вп/Вт, де Вп - перерахована планова вартість одиниці послуги, Вт - планова вартість одиниці послуги.
Сума перерахунку (різниця в нарахуваннях) виставляється до оплати споживачеві у відповідному місяці перерахунку. Обсяг різниці нарахування із застосуванням відповідної формули наведені позивачем у позові.
Відповідач повинен вносити щомісячну плату за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, який складає 33,74 грн згідно наказу Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» №37-О від 15.09.2021 «Про плату за абонентське обслуговування», та плату за абонентське обслуговування в разі наявності у будинку централізованого постачання гарячої води, визначеної виконавцем (9.63 грн) (а.с. 33). Плата за послугу та плата за абонентське обслуговування вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (пункти 30, 34 Договору, пункт 35 Правил № 830).
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши Відповідачу у спірний період послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, змінивши розмір нарахувань та нарахувавши плату за абонентське обслуговування.
Натомість, Відповідач не спростував надані Позивачем розрахунки як і не надав власного контррозрахунку заявлених позовних вимог.
Доводи Відповідача про неврахування судом першої інстанції акту обстеження спірного нежитлового приміщення жодним чином не стосується заявленого Позивачем позову, адже періодом за який стягується заборгованість є жовтень 2024- квітень 2025років, в той час як даний акт датований 13.06.2026.
До того ж, відповідно до п. 41 Правил надання послуги з постачання теплової енергії споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Такі ж умови мітяться у п. 41 Типового індивідуального договору постачання теплової енергії, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Отже, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі (такий правовий висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.12.2020 у справі №311/3489/18).
Відтак, з 01.11.2021 розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень проводиться відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України 22.11.2018 №315 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954).
Колегія суддів звертає увагу на те, що апелянт, оскаржуючи рішення місцевого суду, фактично повторює зміст свого відзиву на позов, аргументам якого суд надав докладну оцінку в мотивувальній частині рішення, але заявник не вказує аргументів щодо неспроможності цієї правової оцінки.
Водночас, за текстом відзиву Відповідач не заперечує та не спростовує факт споживання послуг, надання яких підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, актом прийняття в експлуатацію вузла обліку спожитої теплової енергії, розрахунками коригування по тепловому лічильнику; параметрами лічильників; даними про площу усіх опалювальних приміщень будинку, актом на включення опалення будинку, правильність яких не було спростовано Відповідачем.
Щодо доводів апеляційної скарги про необґрунтовану відмову у призначенні технічної експертизи по справі, то за наведених обставин судовою колегією не встановлено підстав, передбачених в ст.99 ГПК щодо призначення такої експертизи, оскільки обставини, які намагається підтвердити Позивач чітко регулюються вищенаведеними законодавчими актами та рішеннями органів місцевого самоврядування.
Щодо тверджень Відповідача про безпідставне застосування судом першої інстанції положень ч. 4 ст. 75 ГПК України, то в рішеннях Господарського суду Полтавської області у справах № 917/799/24/24 та № 917/241/25 був встановлений факт наявності правовідносин між сторонами цієї справи та факт укладення індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, про що і було зазначено судом в оскаржуваному рішенні. Обставини ж наявності/відсутності заборгованості
Відповідача у спірний період досліджувались судом на підставі поданих Позивачем доказів у даній справі.
За таких підстав, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи означене рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.
Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.
На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 у справі №917/179/26 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Враховуючи відсутність підстав до скасування рішення суду, судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги. Про стягнення інших витрат, у тому числі і витрат на правову допомогу, сторонами не заявлено, отже вони не підлягають розподілу.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Національний Смак», с. Литвяки, Лубенський район, Полтавська область на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 у справі №917/179/26– залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 28.04.2026 у справі №917/179/26 – залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю «Національний Смак», с. Литвяки, Лубенський район, Полтавська область.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна 

Суддя Д.О. Попков