Справа № 991/2646/26
Номер провадження 1-кп/991/36/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року Вищий антикорупційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисників адвокатів ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Вищого антикорупційного суду в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2024 року за № 52024000000000535, за обвинуваченням
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Новомосковськ Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений, з вищою освітою, не судимий, є громадянином України, суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, проходить військову службу в ЗСУ, є учасником бойових дій,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
В С Т А Н О В И В :
 
І. Історія провадження
 
1.1. 20 березня 2026 року до Вищого антикорупційного суду (надалі - ВАКС) зі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (надалі - САП) надійшов для розгляду обвинувальний акт у окресленому кримінальному провадженні (т. 1, а.с. 1-23).
Ухвалою ВАКС від 20 березня 2026 року у цьому кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання, а 02 квітня 2026 року на підставі обвинувального акта був призначений судовий розгляд (т. 1, а.с. 28, 80).
1.2. У межах окресленого кримінального провадження захист обвинуваченого ОСОБА_6 на договірних засадах здійснювали адвокати ОСОБА_7 (ордер серії АЕ № 1488330 від 26 березня 2026 року), ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (ордер серії АЕ № 1465350 від 22 квітня 2026 року), а також, за дорученням Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги № 4-26-2026-005004 від 04 травня 2026 року, - адвокат ОСОБА_8 .
1.3. Хронологія (не)забезпечення обвинуваченим ОСОБА_6 участі захисників у судових засіданнях та підстави залучення захисника за призначенням
 
1.3.1. 20 березня 2026 року захисники обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були викликані у підготовче судове засідання, призначене на 02 квітня 2026 року, про що помічником судді складено телефонограму за № 991/2646/26/9307/2026.
За результатами підготовчого судового засідання 02 квітня 2026 року головуючий суддя постановила ухвалу про призначення судового розгляду на 03 квітня 2026 року. Попри обізнаність про дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання, адвокат ОСОБА_9 у нього не прибула, про причини неприбуття ВАКС не повідомила.
1.3.2. 02 квітня 2026 року адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , кожен окремо, звернулися до ВАКС із клопотаннями про відкладення призначеного на 03 квітня 2026 року судового засідання, при цьому адвокат ОСОБА_9 не долучила до клопотання документів, передбачених ч. 1 ст. 50 КПК України, на підтвердження її повноважень як захисника (т. 1, а.с. 59-61, 62).
Судове засідання 03 квітня 2026 року не відбулося у зв`язку з неприбуттям обох адвокатів. Того ж дня учасників телефонограмою № 991/2646/26/11016/2026 повідомлено про дати наступних засідань - 06, 10 та 14 квітня 2026 року.
1.3.3. 06 квітня 2026 року, безпосередньо в день призначеного засідання, адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , кожен окремо, вкотре звернулися з клопотаннями про відкладення розгляду справи; адвокат ОСОБА_9 і цього разу не долучила документів на підтвердження повноважень захисника (т. 1, а.с. 68-73).
У судових засіданнях 10 та 14 квітня 2026 року брав участь лише адвокат ОСОБА_7 . Адвокат ОСОБА_9 , достеменно обізнана про дати засідань, до ВАКС не прибувала та жодних клопотань чи заяв не подавала.
1.3.4. 17 квітня 2026 року адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 телефонним зв`язком повідомлено про призначені засідання на 23, 29 квітня, 07 та 11 травня 2026 року (т. 3, а.с. 51).
23 квітня 2026 року до провадження з боку сторони захисту долучився адвокат ОСОБА_10 , який звернувся з клопотанням про проведення засідання в режимі відеоконференції та надання йому доступу до матеріалів справи в системі «Електронний суд» (доступ надано за резолюцією головуючого судді). У призначене на цей день засідання адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не прибули та причин неявки не повідомили. У ході засідання адвокат ОСОБА_10 заявив відвід головуючому судді, який передано до управління документообігу апарату ВАКС відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України. З огляду на надходження заяви про відвід цього дня розгляд справи не відбувся.
1.3.5. 29 квітня 2026 року до ВАКС надійшла ухвала судді ОСОБА_12 від 28 квітня 2026 року про відмову в задоволенні заяви адвоката ОСОБА_10 про відвід головуючого судді. Попри телефонне повідомлення та обізнаність усіх трьох адвокатів ( ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) про призначене на цей день засідання, жоден з них до ВАКС не прибув і причин неявки не повідомив.
Незважаючи на неодноразові пропозиції головуючого судді проводити дослідження доказів сторони обвинувачення без захисників з подальшим наданням їм можливості висловитися, обвинувачений ОСОБА_6 відмовився проводити засідання без захисника.
Зважаючи на систематичне й вибіркове неприбуття захисників, що фактично без поважних причин призводило до неодноразового відкладення судових засідань та перешкоджало дотриманню розумних строків провадження, ухвалою ВАКС від 29 квітня 2026 року обвинуваченому ОСОБА_6 залучено захисника за призначенням із покладенням на нього обов`язку брати безперервну участь у провадженні незалежно від подальшої явки захисників, обраних обвинуваченим.
На виконання окресленої ухвали, дорученням Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги № 4-26-2026-005004 від 04 травня 2026 року обвинуваченому ОСОБА_6 було призначено захисника ОСОБА_8 .
Разом з тим, 14 травня 2026 року наказом Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги дію окресленого доручення було припинено у зв`язку із наявністю у обвинуваченого ОСОБА_6 захисників за договором.
1.3.6. У подальшому судовому розгляді, включно зі стадією судових дебатів, захист обвинуваченого ОСОБА_6 здійснював адвокат ОСОБА_10 за договором, який, як встановлено нижче (пункти 1.4-1.5), неодноразово вдавався до зловживань своїми процесуальними правами, що виявилось у поданні клопотань про зупинення судового провадження, а також усних і письмових заяв, що ускладнювали й затягували судовий розгляд. Попри те, що суд неодноразово роз`яснював адвокату необхідність прибути безпосередньо до приміщення ВАКС або забезпечити зв`язок для ВКЗ з укриття, адвокат у судові засідання у приміщення суду не прибував, а з огляду на численні тривоги у м. Павлоград також був відсутній на дистанційному зв`язку, що призвело до неможливості проведення кількох засідань, у тому числі тих, у які за клопотанням сторони захисту були викликані і прибули свідки.
1.4. Мобілізація обвинуваченого ОСОБА_6 , правові підстави та подальша хронологія його військової служби
 
1.4.1. У зв`язку з військовою агресією РФ проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2402-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, зокрема: з 04 травня 2026 року строком на 90 діб - Указом Президента України № 342/2026 від 27 квітня 2026 року, затвердженим Законом України № 4857-IX від 28 квітня 2026 року; з 02 серпня 2026 року строком на 90 діб - Указом Президента України № 596/2026 від 13 липня 2026 року, затвердженим Законом України № 4928-IX від 14 липня 2026 року. Загальну мобілізацію оголошено Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію».
1.4.2. 20 червня 2026 року обвинувачений ОСОБА_6 прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 та на підставі зазначених Указів Президента України № 64/2022, № 69/2022, а також постанови Кабінету Міністрів України № 1130 від 01 жовтня 2024 року «Про внесення змін до порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період», наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 192 від 20 червня 2026 року зарахований до списків особового складу та призначений на посаду кулеметника ІНФОРМАЦІЯ_10 ВЧ НОМЕР_1 - тобто обвинувачений мобілізувався напряму через ІНФОРМАЦІЯ_12, самостійно обравши конкретну військову частину для проходження служби. Слід зазначити, що ця мобілізація відбулась на стадії допиту свідків у судовому розгляді, тобто незадовго до завершення дослідження доказів відповідно до раніше визначеного судом порядку.
1.4.3. Того ж дня, 20 червня 2026 року, обвинувачений ОСОБА_6 власним рапортом надав добровільну згоду на його зарахування саме на бойову посаду до ВЧ НОМЕР_1 . Разом з тим, відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 2026-0617-1309-2170-3 від 17 червня 2026 року обвинувачений ОСОБА_6 придатний до служби лише у військових частинах забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_11, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, тобто не в бойових підрозділах. Отже, обвинувачений, будучи придатним відповідно до висновку ВЛК виключно до служби в тилових/забезпечувальних підрозділах, добровільно й самостійно обрав саме бойову посаду.
При надходженні до ВЧ НОМЕР_1 обвинувачений ОСОБА_6 не повідомляв командуванню частини про висунуте йому обвинувачення у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення (лист представника ВЧ НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_13 від 23 червня 2026 року).
1.4.4. 22 червня 2026 року до ВАКС надійшло клопотання адвоката ОСОБА_10 про зупинення судового провадження з додатком - витягом із наказу № 192.
Того ж дня, з огляду на приписи ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», за якими Збройні Сили України та інші військові формування не можуть комплектуватися особами, обвинуваченими у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, провадження щодо яких перебуває на стадії судового розгляду, суд звернувся до Міністерства оборони України (надалі - МОУ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (надалі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 і ВЧ НОМЕР_1 із запитом щодо: (1) правових підстав залучення обвинуваченого до виконання військового обов`язку та проведення службової перевірки цього факту; (2) чи повідомляв обвинувачений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 і командування ВЧ НОМЕР_1 про розгляд ВАКС кримінального провадження щодо нього; (3) чи було обізнане командування ВЧ НОМЕР_1 про висунуте обвинувачення і, якщо так, чому свідомо порушило вимоги ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону; (4) чи проходить обвинувачений на цей час військову службу і в якій частині; (5) яке його постійне місце дислокації; (6) чи перешкоджає проходження служби участі в судових засіданнях у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
1.4.5. 23 червня 2026 року надійшов лист представника ВЧ НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_13 , яким повідомлено, що обвинувачений ОСОБА_6 : (1) прибув до ВЧ НОМЕР_1 та зарахований наказом № 192 від 20 червня 2026 року; (2) при надходженні до частини не повідомляв командуванню про висунуте йому обвинувачення; (3) перебуває у тимчасовому пункті дислокації в Харківській області, очікує направлення до навчального центру для проходження курсу базової загальної військової підготовки, що дозволяє йому брати участь у засіданнях у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.
23 та 24 червня 2026 року, з огляду на відсутність від обвинуваченого клопотань про проведення засідання в режимі відеоконференції, головуючий суддя за власною ініціативою ухвалила рішення про участь обвинуваченого ОСОБА_6 24 та 25 червня 2026 року в судових засіданнях у режимі відеоконференції з використанням підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ідентифікатор з`єднання: ІНФОРМАЦІЯ_7 ). Фактично зазначені засідання відбулися за участю обвинуваченого через сервіс онлайн-конференцій «Zoom», позаяк обвинувачений повідомив суд про технічні складнощі з налаштуванням підсистеми ВКЗ ЄСІТС; 24 червня 2026 року обвинувачений також повідомив суд, що представники ВЧ НОМЕР_1 на його прохання надали йому мобільний телефон для зв`язку з адвокатом ОСОБА_10 (час 13:49 технічного запису судового засідання від 24 червня 2026 року).
1.4.6. У судовому засіданні 25 червня 2026 року захисник - адвокат ОСОБА_10 підтримав клопотання про зупинення провадження, додатково наголосивши, що: (a) обвинувачений фактично позбавлений можливості брати участь у засіданнях за допомогою власного мобільного телефону та ЄСІТС, оскільки користується телефоном представника військової частини та сервісом «Zoom»; (b) обвинувачений не має постійного доступу до засобів мобільного зв`язку, унаслідок чого позбавлений належної правової допомоги; (c) обвинувачений, перебуваючи на військовій службі, не має доступу до матеріалів справи в системі «Електронний суд», що, на думку захисту, свідчить про порушення права на захист.
Ухвалою ВАКС від 25 червня 2026 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_10 від 22 червня 2026 року про зупинення провадження відмовлено. Суд визнав доводи сторони захисту такими, що не відповідають дійсності та є суб`єктивним тлумаченням обставин, які обвинувачений самостійно й добровільно створив, усвідомлюючи встановлені законодавством обмеження щодо мобілізації осіб, обвинувачених у тяжких корупційних злочинах, і обмеження щодо проходження військової служби в бойових частинах (з огляду на висновок ВЛК). Зокрема, суд встановив, що: (1) обвинуваченому за його ж проханням надано мобільний телефон для зв`язку із захисником; (2) прокурор готова направити всі матеріали справи в електронному вигляді; (3) обвинувачений не позбавлений права звернутися з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи; (4) використання сервісу «Zoom» замість підсистеми ВКЗ ЄСІТС відбулось з ініціативи самого обвинуваченого через заявлені ним технічні складнощі та не суперечить ст. 336 КПК України. Суд також зазначив, що обвинувачений належним чином забезпечений правом на захист, оскільки протягом провадження його захист послідовно здійснювали адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які брали участь у засіданнях, заявляли заперечення щодо доказів обвинувачення, клопотання та відводи, а за клопотанням сторони захисту було проведено одночасний допит свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
1.4.7. 05 серпня 2026 року до ВАКС надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_3, яким повідомлено, що: (1) сержант ОСОБА_6 призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 192 від 20 червня 2026 року; (2) службовою перевіркою ІНФОРМАЦІЯ_3 констатовано порушення вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з боку посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 в частині заборони комплектування військових формувань особами, обвинуваченими у тяжких корупційних злочинах, провадження щодо яких перебуває на стадії судового розгляду; (3) за фактом виявленого порушення на адресу командира ВЧ НОМЕР_1 направлено подання № 699/9835 від 23 липня 2026 року.
Надалі листом представника ВЧ НОМЕР_1 капітана юстиції ОСОБА_13 від 28 серпня 2026 року суд повідомлено, що за результатами проведеної командуванням ВЧ НОМЕР_1 службової перевірки факту призову обвинуваченого ОСОБА_6 на військову службу винні посадові особи притягнуті до дисциплінарної відповідальності.
1.4.8. Забезпечуючи розумні строки провадження, ВАКС листами та в телефонному режимі систематично повідомляв командування ВЧ НОМЕР_1 про дати й час судових засідань та просив забезпечити прибуття обвинуваченого ОСОБА_6 , у тому числі дистанційно, таку участь було забезпечено, зокрема, в судових засіданнях 24, 25 червня, 31 липня, 03, 04, 11 та 19 серпня 2026 року з використанням підсистеми сервісу онлайн-конференцій «Zoom».
1.5. Неявка обвинуваченого ОСОБА_6 на стадії судових дебатів та повторні клопотання захисту про зупинення провадження
 
1.5.1. 25 серпня 2026 року, вже під час судових дебатів, обвинувачений ОСОБА_6 у призначене засідання не прибув, у тому числі дистанційно. Представник ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_16 у режимі відеоконференції повідомив ВАКС про відрядження обвинуваченого для виконання бойового завдання, що унеможливлює його явку, проте жодних підтвердних документів чи відомостей про строк виконання завдання суду не надав, захисник - адвокат ОСОБА_10 усно заявив чергове клопотання про зупинення провадження.
Того ж дня, 25 серпня 2026 року, суд повторно звернувся до МОУ, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ВЧ НОМЕР_1 з розгорнутим запитом, зокрема щодо: (1) чи проходить обвинувачений військову службу і в якій частині; (2) яке його постійне місце дислокації; (3) чи бере він безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України; (4) чи перешкоджає займана посада (проходження служби) участі у провадженні, зокрема дистанційно; (5) чи має обвинувачений графік чергування, і якщо так - який та на який строк; (6) чи розглянуто питання притягнення до відповідальності посадових осіб ВЧ НОМЕР_1 , які здійснили призов обвинуваченого з порушенням закону; (7) які заходи вжито для усунення допущеної помилки; (8) які правові наслідки для обвинуваченого має констатоване ІНФОРМАЦІЯ_3 порушення ч. 2 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
28 серпня 2026 року надійшов лист капітана юстиції ОСОБА_13 , яким повідомлено, що обвинувачений ОСОБА_6 виконує бойові завдання на лінії бойового зіткнення з противником у Покровському районі Донецької області, час його повернення непередбачуваний, однак командуванням заплановано заходи для забезпечення стійкого зв`язку з метою участі обвинуваченого в засіданнях у режимі відеоконференції, крім того, повідомлено про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у незаконному призові обвинуваченого (див. п. 1.4.8).
Чергові засідання на цей момент були призначені судом на 28 серпня (08:00), 31 серпня, 02 та 03 вересня (10:00), а також 08 вересня (17:30), 11 вересня (16:30), 14 вересня (12:00) та 15 вересня 2026 року (17:00).
1.5.2. 31 серпня 2026 року адвокат ОСОБА_10 звернувся до ВАКС з новим (повторним) письмовим клопотанням про зупинення судового провадження, обґрунтовуючи його бойовим розпорядженням т.в.о. командира 10 стрілецької роти 4 батальйону ВЧ НОМЕР_1 № 1259/168дск від 23 серпня 2026 року, за яким обвинувачений з 23 серпня 2026 року отримав бойове завдання в районі Донецької області та здійснив висування і заняття позиції з метою недопущення просування противника і знищення противника, на строк «до окремого розпорядження», якого станом на дату розгляду клопотання не надходило.
Ухвалою ВАКС від 31 серпня 2026 року в задоволенні цього повторного клопотання також відмовлено. Суд встановив, що обставини щодо статусу обвинуваченого як діючого військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 встановлені ще ухвалою від 25 червня 2026 року, змін не зазнали, а неможливість його участі в засіданні 31 серпня 2026 року не має системного й сталого характеру, позаяк командування ВЧ НОМЕР_1 (капітан юстиції ОСОБА_13 , лист від 28 серпня 2026 року) та ВЧ НОМЕР_3 (т.в.о. командира ОСОБА_17 , лист від 31 серпня 2026 року) підтвердило вжиття заходів для забезпечення обвинуваченого стійким зв`язком і надання відповідних технічних засобів та відповідальних осіб для дистанційної участі.
1.5.3. Незважаючи на вжиті судом та командуванням військових частин заходи, обвинувачений ОСОБА_6 також не прибув, у тому числі дистанційно, у судові засідання 28, 31 серпня, 02, 03 та 08 вересня 2026 року. Представники (відповідальні особи за проведення відеоконференції) ВЧ НОМЕР_1 щоразу повідомляли ВАКС про відрядження обвинуваченого для виконання бойового завдання, зокрема, 08 вересня 2026 року відповідну інформацію повідомив головний сержант взводу ОСОБА_18 , який ані джерела цієї інформації, ані будь-яких додаткових відомостей щодо обвинуваченого суду не назвав.
02 вересня 2026 року суд повторно звернувся до МОУ, ІНФОРМАЦІЯ_3, ВЧ НОМЕР_1 та ВЧ НОМЕР_3 (з копією для відома Керівнику САП) з листом-запитом щодо забезпечення участі обвинуваченого в засіданнях, призначених на 03, 08 та 11 вересня 2026 року. 03 вересня 2026 року надійшов лист т.в.о. командира ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_17 аналогічного змісту про докладення всіх можливих зусиль для забезпечення такої участі.
1.6. Таким чином, як свідчать наведені обставини, кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на стадії судового розгляду й судових дебатів супроводжувалося:
(1) системною та вибірковою неявкою обраних обвинуваченим захисників (адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ), що зумовило залучення захисника за призначенням ухвалою від 29 квітня 2026 року;
(2) поведінкою адвоката ОСОБА_10 , який після долучення до сторони захисту 23 квітня, 25 червня та 31 липня 2026 року заявив відвід головуючому судді (друга та третя заяви були залишені без розгляду), а на стадії судового розгляду і судових дебатів неодноразово - 22 червня, 25 серпня (усно) та 31 серпня 2026 року - звертався з клопотаннями про зупинення судового провадження, кожне з яких суд розглянув по суті та відхилив як необґрунтоване;
(3) самостійною мобілізацією обвинуваченого ОСОБА_6 до лав Збройних Сил України 20 червня 2026 року, з особистим вибором військової частини (ВЧ НОМЕР_1 ) та, всупереч висновку військово-лікарської комісії про придатність лише до служби в тилових підрозділах, добровільним рапортом про зарахування саме на бойову посаду, здійсненими на стадії допиту свідків;
(4) констатованим ІНФОРМАЦІЯ_3 порушенням посадовими особами ВЧ НОМЕР_1 вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо заборони комплектування військових формувань такими особами, за наслідками якого до командира ВЧ НОМЕР_1 направлено подання № 699/9835 від 23 липня 2026 року, а винних посадових осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності;
(5) послідовними та неодноразовими заходами, вжитими судом (офіційне листування з ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ВЧ НОМЕР_1 і ВЧ НОМЕР_3 , ініціативне призначення дистанційних судових засідань, з`ясування технічної можливості проведення відеоконференцзв`язку, надання обвинуваченому засобів зв`язку та доступу до матеріалів справи) з метою забезпечення участі обвинуваченого в судовому провадженні та дотримання розумних строків його розгляду.
ІІ. Формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 та визнаного судом доведеним
 
01 квітня 2021 року на розгляд до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за № 42019040000000087 щодо депутата Тернівської міської ради, директора ТОВ «Кепітал Будстрой» ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Цього ж дня справі присвоєно номер 185/2507/21, а суддею, який здійснюватиме її розгляд, визначено ОСОБА_6 .
У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 липня 2024 року, у ОСОБА_6 виник умисел на вчинення корупційного кримінального правопорушення, спрямованого на отримання грошових коштів від ОСОБА_14 за прийняття завідомо необ`єктивного судового рішення.
16 липня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Дніпровська, 135, діючи умисно та усвідомлюючи, що займана ним посада судді дає йому повноваження винести виправдувальний вирок відносно ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 42019040000000087, висловив останньому прохання надати неправомірну вигоду у сумі 2 000 доларів США, що станом на цю дату за офіційним курсом НБУ становило 82 021 грн, за прийняття такого рішення. ОСОБА_14 погодився на висунуту ОСОБА_6 пропозицію.
18 жовтня 2024 року близько 08 години 53 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи біля адміністративної будівлі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, зустрівся з ОСОБА_14 та повторно висловив останньому прохання надати неправомірну вигоду у сумі 2 000 доларів США за винесення виправдувального вироку у зазначеному кримінальному провадженні.
24 жовтня 2024 року близько 10 години 16 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, реалізовуючи злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та з використанням наданих йому владних повноважень і службового становища, отримав від ОСОБА_14 частину обумовленої неправомірної вигоди у сумі 1 000 доларів США за прийняття рішення про винесення виправдувального вироку у кримінальному провадженні № 42019040000000087.
16 липня 2025 року близько 09 години 00 хвилин ОСОБА_6 , продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи біля адміністративної будівлі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, отримав від ОСОБА_14 другу (останню) частину неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 1 000 доларів США за прийняття рішення про винесення виправдувального вироку щодо ОСОБА_14 у зазначеному кримінальному провадженні.
Після отримання повної обумовленої суми неправомірної вигоди у розмірі 2 000 доларів США, що станом на дату отримання за офіційним курсом НБУ становило 83 094 грн, 25 липня 2025 року ОСОБА_6 проголосив виправдувальний вирок у судовій справі № 185/2507/21 щодо ОСОБА_14 , виправдавши його у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 як службова особа, яка займає відповідальне становище, висловив прохання надати неправомірну вигоду для себе, а також одержав таку неправомірну вигоду за вчинення в інтересах особи, яка її надала, дій з використанням наданої йому влади, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України.
ІІІ. Стаття (частина статті) закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена
 
3.1. У ч. 3 ст. 368 КК України законодавець криміналізував, поміж іншого, такі діяння, як прохання службовою особою, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе та одержання такою службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади. Слід зазначити, що ця норма залишалась незмінною з часу вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення (2024-2025 роки).
3.2. Як розтлумачено в примітці до ст. 364-1 КК України, під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.
3.3. Відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, є, зокрема, судді.
IV. Позиція учасників судового засідання
 
4.1. Позиція сторони обвинувачення
 
Сторона обвинувачення підтримала обвинувачення ОСОБА_6 , сформульоване в обвинувальному акті. Прокурори наполягали на тому, що докази, надані суду стороною обвинувачення, є достатніми для того, щоб переконати об`єктивного спостерігача у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
У зв`язку з цим сторона обвинувачення просила визнати обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні окресленого кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій представника влади строком на три роки, з конфіскацією майна.
Також, прокурор просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на тримання під вартою.
4.2. Позиція сторони захисту
 
Обвинувачений ОСОБА_6 у ході розгляду окресленого кримінального провадження свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушеннячастково визнав, зокрема зазначив, що йому болісно і прикро, що він вчинив цей злочин, проте зазначив, що він нічого не вимагав. Обставини, встановлені в судовому засіданні, не оспорював. Просив при призначенні покарання врахувати його вік, стан здоров`я, перерахунки грошових коштів на користь ЗСУ, а також те, що він добровільно мобілізувався до лав ЗСУ.
Разом з тим, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 заперечував проти викладених у обвинувальному акті обставин, а також наданих стороною обвинувачення на їх підтвердження доказів, уважав, що у діях ОСОБА_14 вбачаються провокативні дії, які контролювались працівниками правоохоронних органів.
Також адвокат зазначив, що він звернувся до Генерального прокурора України із заявою про вчинення детективом НАБУ ОСОБА_19 та працівником УСР НП України ОСОБА_20 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 370 КК України.
Під час виступу захисника у судових дебатах головуючий зупинила його після того, як адвокат ОСОБА_10 двічі вийшов за межі кримінального провадження, у зв`язку з чим отримав зауваження у порядку ч. 6 ст. 365 КПК України.
Після оголошення судових дебатів закінченими, але до останнього слова обвинуваченого захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 в черговий раз заявив відвід головуючому судді, який головуючий суддя не розглядав з огляду на:
- зміст ч. 4 ст. 80 КПК України;
- правову позицію, висловлену у постанові ККС ВС від 03 червня 2026 року у справі № 511/1762/20, відповідно до якої під час судових дебатів, крім промов учасників судового провадження, будь-яких інших процесуальних дій, за винятком рішення про відновлення з`ясування обставин (ч. 5 ст. 364 КПК України), чинним законодавством не передбачено. Стадія судових дебатів не передбачає розгляду клопотань та заяв (див., наприклад постанову Верховного Суду від 06 липня 2022 року в справі № 127/15447/20).
V. Встановлені судом обставини та докази, які їх підтверджують
 
5.1. Обставини набуття ОСОБА_6 статусу судді
 
Указом Президента України № 294/2003 від 04 квітня 2003 року «Про призначення суддів» ОСОБА_6 призначений на посаду судді Павлоградського міського суду Дніпропетровської області (протокол огляду від 17 жовтня 2024 року; т. 2, а.с. 70-74).
Наказом ТУ ДСА в Дніпропетровській області № 90 від 05 травня 2003 року до штату районних та міських суддів Дніпропетровської області було зараховано ОСОБА_6 , призначеного суддею Павлоградського міського суду Дніпропетровської області (т. 1, а.с. 214).
Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» № 300-VI від 22 травня 2008 року ОСОБА_6 обрано безстроково на посаду судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (протокол огляду від 17 жовтня 2024 року; т. 2. а.с. 75-84).
27 березня 2025 року ОСОБА_6 подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік як суддя Павлоградського міського суду Дніпропетровської області (протокол огляду від 23 травня 2025 року; т. 2 а.с. 85-104).
Відтак суд констатує, що ОСОБА_6 станом на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду судді, а тому в розумінні п. 2 примітки до ст. 368 КК України був службовою особою, яка займає відповідальне становище.
5.2. Історія розгляду суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 судової справи  № 185/2507/21, провадження №  1-кп/185/385/21
 
5.2.1. З матеріалів кримінального провадження № 185/2507/21, провадження № 1-кп/185/385/21, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, та вироку Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2025 року, копії яких було вилучено 25 липня 2025 року в ході проведення обшуку у службовому кабінеті № 502 судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 , за адресою: м. Павлоград, вул. Дніпропетровська, буд. 135 (протокол обшуку від 25 липня 2025 року; т. 2, а.с. 14-24) та оглянуто згідно з протоколом огляду від 28 липня 2025 року (т. 2, а.с. 133-134), вбачаються такі обставини.
01 квітня 2021 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Дніпропетровської обласної прокуратури надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 14 лютого 2019 року до ЄРДР за № 42019040000000087, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (т. 2, а.с. 149-164).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2021 року для розгляду кримінального провадження визначено суддю Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 (т. 2, а.с. 165).
Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 01 квітня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному 14 лютого 2019 року до ЄРДР за № 42019040000000087, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, було призначене підготовче судове засідання на 06 квітня 2021 року (т. 2, а.с. 166).
Постановою про зміну групи прокурорів від 07 липня 2021 року було визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному 14 лютого 2019 року до ЄРДР за № 42019040000000087, а саме: ОСОБА_15 (старший групи прокурорів), ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 (т. 2, а.с. 134-135).
Протоколом огляду:
- сайту Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (https://pvm.dp.court.gov.ua/sud0429) від 15 жовтня 2024 року встановлено, серед іншого, (1) факт перебування у провадженні судді ОСОБА_6 справи 185/2507/21, сторонами у якій були: Управління комунального господарства та будівництва Павлоградської міської ради (потерпілий), ОСОБА_29 (представник потерпілого), ОСОБА_14 (обвинувачений), ОСОБА_30 (захисник), прокурори ОСОБА_15 та ОСОБА_25 , ОСОБА_31 (експерт), (2) телефон приймальні судді ОСОБА_6 - НОМЕР_4 (т. 2, а.с. 66-69);
- мобільного телефону ОСОБА_14 (IMEI НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ) від 14 жовтня 2024 року встановлено, серед іншого, виклик (судові повістки) обвинуваченого ОСОБА_14 до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 185/2507/21 (т. 2, а.с. 60-65).
У межах розгляду суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 кримінального провадження, внесеного 14 лютого 2019 року до ЄРДР за № 42019040000000087, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України (справа № 185/2507/21, провадження № 1-кп/185/385/21) було, зокрема:
- повідомлено прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_15 про призначені судові засідання у справі № 185/2507/21, провадження № 1-кп/185/385/21 (т. 2, а.с. 167-168, 170);
- проведено низку судових засідань, що підтверджується журналами судових засідань (1) від 06 квітня 2021 року (т. 2, а.с. 169), 12 квітня 2021 року (т. 2, а.с. 171-173), 19 квітня 2021 року (т. 2, а.с. 177-182), 15 червня 2021 року (т. 2, а.с. 183-184), 08 липня 2021 року (т. 2, а.с. 187-188), 20 липня 2021 року (т. 2, а.с. 189-190), 05 листопада 2021 року (т. 2, а.с. 191), 08 листопада 2021 року (т. 2, а.с. 192-195), 02 грудня 2021 року (т. 2, а.с. 196), 10 грудня 2021 року (т. 2, а.с. 197), 26 січня 2024 року (т. 2, а.с. 203-206), 30 січня 2024 року (т. 2, а.с. 207), 05 лютого 2024 року (т. 2, а.с. 208-210), 19 лютого 2024 року (т. 2, а.с. 211-212), 04 березня 2024 року (т. 2, а.с. 213-214), 29 березня 2024 року (т. 2, а.с. 215-216), 21 червня 2024 року (т. 2, а.с. 217), 16 вересня 2024 року (т. 2, а.с. 218-219), 04 жовтня 2024 року (т. 2, а.с. 220), 10 жовтня 2024 року (т. 2, а.с. 221), 18 жовтня 2024 року (т. 2, а.с. 223), 24 жовтня 2024 року (т. 2, а.с. 227-228), 21 листопада 2024 року (т. 2, а.с. 235), 06 грудня 2024 року (т. 2, а.с. 236), 09 грудня 2024 року (т. 2, а.с. 237), 18 лютого 2025 року (т. 2, а.с. 238-239), 07 березня 2025 року, (2) № 4090870 (т. 3, а.с. 2-3), № 4166469 (т. 3, а.с. 4-5), № 4213936 (т. 3, а.с. 6-7), № 4422760 (т. 3, а.с. 26-29), № 4488226 (т. 3, а.с. 30-31), № 4526863 (т. 3, а.с. 32-34), № 4588965 (т. 3, а.с. 35), № 4857723 (т. 3, а.с. 37);
- 12 квітня 2021 року суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_32 та призначено судовий розгляд на 19 квітня 2021 року (т. 2, а.с. 174-176);
- 10 грудня 2021 року суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_14 - адвоката ОСОБА_32 про призначення судово-економічної експертизи (т. 2, а.с. 198-201);
- 16 жовтня 2024 року прокурор Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_15 звертався до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про відкладення судового засідання на 18 жовтня 2024 року (т. 2, а.с. 222);
- сторона захисту обвинуваченого ОСОБА_14 надавала документи (клопотання про приєднання до провадження доказів) (т. 2, а.с. 224-225);
- 24 жовтня 2024 року прокурор ОСОБА_33 звертався із заявою про ознайомлення з матеріалами судової справи № 185/2507/21, провадження № 1-кп/185/385/21 (т. 2, а.с. 226);
- 11 листопада 2024 року обвинувачений ОСОБА_14 звертався до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про відкладення судового засідання 11 листопада 2024 року у зв`язку зі зміною свого захисника (т. 2, а.с. 231);
- 24 листопада 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_14 та адвокатом ОСОБА_34 було укладено договір про надання правової допомоги (т. 2, а.с. 232-234);
- 22 квітня 2025 року старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні, внесеному 14 лютого 2019 року до ЄРДР за № 42019040000000087, за обвинуваченням ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, у порядку, передбаченому ст. 338 КПК України було змінено останньому пред`явлене обвинувачення з ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України (т. 3, а.с. 8-25);
- 17 липня 2025 року обвинувачений ОСОБА_14 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на прокурора ОСОБА_15 у зв`язку з його неприбуттям у судові засідання, призначені Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у справі № 185/2507/21, провадження № 1-кп/185/385/21, також просив у найкоротші строки призначити справу до розгляду (т. 3, а.с. 38).
25 липня 2025 року суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 постановив вирок, яким ОСОБА_14 (1) визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, (2) виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України (т. 2, а.с. 135-144).
Окреслений виправдувальний вирок було внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (протокол огляду від 04 серпня 2025 року; т. 2, а.с. 105-126).
5.2.2. Показання свідків, які були дотичні, зокрема щодо обствин розгляду суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 судової справи № 185/2507/21, провадження № 1-кп/185/385/21
 
5.2.2.1. Допитаний в судовому засіданні свідок  ОСОБА_14 повідомив, серед іншого, що працює респіраторником 8-го ВГРЗ (воєнізованого гірничорятувального загону), а також обіймає посаду директора ТОВ «Капіталбудстрой». Будь-яких родинних, дружніх чи ворожих стосунків із обвинуваченим ОСОБА_6 не має.
Щодо кримінального провадження, внесеного 14 лютого 2019 року до ЄРДР за № 42019040000000087, за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України ОСОБА_14  повідомив, що його компанія виконувала роботи на об`єкті у м. Павлограді. З самого початку представники обласної прокуратури вимагали від нього грошові кошти за закриття справи, проте він відмовився. Буквально через день (у п`ятницю) йому вручили підозру, і у 2021 році обвинувальний акт за ч. 5 ст. 191 КК України було скеровано до Павлоградського міськрайонного суду. Головуючим суддею у справі було визначено ОСОБА_6 .
Свідок зазначив, що розгляд справи розпочався у 2021 році, але згодом затягнувся на чотири роки через призначення повторної експертизи, початок повномасштабної війни, відновившись лише з січня 2024 року, коли надійшли результати експертизи. На початковому етапі обвинувачення підтримував прокурор ОСОБА_25 , якого в самому кінці змінив прокурор ОСОБА_15 .
Щодо обставин висловлення суддею ОСОБА_6 прохання надати неправомірну вигоду свідок ОСОБА_14 повідомив, що перша розмова щодо коштів відбулася поза межами судового процесу навесні або влітку 2024 року: після одного із засідань, коли вже було допитано всіх свідків, суддя ОСОБА_6 попросив його затриматися у Палаці правосуддя. Під час розмови суддя ОСОБА_6 повідомив йому, що якщо свідок хоче, щоб «все було добре» і був виправдувальний вирок, йому потрібні гроші у розмірі 2000 доларів США.
Свідок ОСОБА_14 зазначив, що через психологічний тиск та постійне відкладення справи він вирішив звернутися до правоохоронних органів, у результаті чого 14 жовтня 2024 року написав та підписав заяву про злочин до Національного антикорупційного бюро України (надалі - НАБУ) .
Свідок також пояснив, що перший захисник ( ОСОБА_30 ) пропонував йому погодитися на перекваліфікацію інкримінованих йому дій на ст. 367 КК України, проте свідок відмовився, після чого адвокат припинив його захист. Тоді суддя ОСОБА_6 запропонував йому нову захисницю ( ОСОБА_35 ), надавши її контакти зі словами «хороша дівчина». Свідок найняв її, і саме вона готувала проект виправдувального вироку, і з нею він розраховувався окремо. Вона ознайомлювалася з матеріалами справи орієнтовно три тижні та брала участь у судових дебатах.
В подальшому прокурор ОСОБА_15 змінив обвинувачення на ст. 367 КК України та схиляв свідка до угоди із закриттям провадження за строками давності. Свідок відмовився, позаяк не вважав себе винним (гарантійні строки на виконані роботи вийшли, претензій до нього не було), не бажав мати судимість, оскільки планує балотуватися в депутати та має малого сина. Суддя ОСОБА_6 також обговорював зі свідком можливе оскарження виправдувального вироку в апеляції, зазначаючи, що прокурори обов`язково подадуть скаргу, але він (суддя) має «знайомих в апеляції» і зможе допомогти «вирішити питання» за певну плату.
Свідок ОСОБА_14 зазначив, що судові засідання постійно переносилися (через відпустки або неявки прокурора ОСОБА_15 , а також перебування судді на лікарняному, зокрема через зламану ногу). Коли свідок зібрав першу частину коштів у розмірі 1000 доларів США, він повідомив про це суддю ОСОБА_6 , після чого відбулася передача цих коштів у приміщенні суду (обставини цієї передачі буде викладено в окремому відповідному розділі).
Свідок зазначив, що номера телефону ОСОБА_6 він не мав і ніколи йому не телефонував (лише одного разу суддя зателефонував йому через «Telegram» з невідомого номера). Зустрічі ініціював свідок, зокрема, він зранку приїжджав до будівлі суду та чекав суддю відкрито біля торця будівлі, біля автомобіля. Зустрічі тривали 5-10 хвилин. Метою цих зустрічей, зі слів свідка, було його бажання пришвидшити розгляд справи, який безпідставно затягувався, а з боку судді нагадування про необхідність привезти гроші до винесення вироку.
Свідок дав згоду на конфіденційне співробітництво з детективами НАБУ та застосування засобів фіксації, після чого 16 липня 2025 року (за день до очікуваного вироку, призначеного на 17 липня) відбулася передача другої частини коштів у розмірі 1000 доларів США (обставини цієї передачі буде викладено в окремому відповідному розділі).
Наступного дня, 17 липня 2025 року, засідання знову не відбулося через відсутність прокурора ОСОБА_15 . Суддя ОСОБА_6 продиктував свідку текст скарги на дії прокурора. Свідок написав скаргу та направив її до Дніпропетровської обласної прокуратури (можливо, примірник долучала і його адвокат ОСОБА_36 ). Врешті-решт, судові дебати та останнє слово відбулися 24 липня 2024 року, а 25 липня було проголошено виправдувальний вирок. Свідок особисто забрав вирок (прокурор на проголошенні був відсутній) і в подальшому передав його копію органу досудового розслідування (НАБУ). На момент допиту свідка у цьому процесі виправдувальний вирок вже залишено в силі судом апеляційної інстанції, а на вересень призначено розгляд у Верховному Суді.
5.2.2.2. Допитаний в судовому засіданні свідок  ОСОБА_15  повідомив, що здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42019040000000087 (обвинувачення ОСОБА_14 ) з початку досудового розслідування. Особисто погоджував повідомлення про підозру та затверджував обвинувальний акт. Публічне обвинувачення підтримував з березня 2021 року, з перервою, коли до групи прокурорів входили співробітники Павлоградської окружної прокуратури, а з 2024 року знову підтримував обвинувачення особисто, залишаючись увесь час старшим групи прокурорів. Відводів судді ОСОБА_6 упродовж розгляду справи ні прокурором, ні захистом не заявлялося.
Тривалість розгляду справи (2021-2025 року) свідок пояснив тим, що наприкінці 2021 року сторона захисту заявила клопотання про повторну економічну експертизу, яке суд задовольнив, проведення експертизи (Дніпропетровським інститутом судових експертиз) тривало до початку 2024 року через воєнний стан, після цього засідання призначались регулярніше. Точної кількості відкладень у період з 2024 року по 2025 рік не пам`ятає, але причинами були різні, зокрема, зміна обвинувачення, зміна захисника обвинуваченого ОСОБА_14 (замість адвоката ОСОБА_37 , стала адвокат ОСОБА_36 приблизно в середині-кінці 2024 року) та перебування судді на лікарняному. Суд на ці відкладення жодним чином не реагував.
Щодо зміни обвинувачення: у квітні 2025 року свідок заявив клопотання про необхідність надання часу для погодження зміни кваліфікації з ч. 4, 5 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України на ч. 2 ст. 367 КК України, позаяк додаткова експертиза зменшила суму збитків, а докази не підтверджували прямого умислу ОСОБА_14 . Погодження тривало кілька місяців. Для участі в засіданні про зміну обвинувачення свідок особисто прибув до суду (не в режимі ВКЗ). У дебатах позиція свідка полягала у визнанні ОСОБА_14 винним за ч. 2 ст. 367 КК України зі звільненням від покарання за ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Про позапроцесуальне спілкування судді ОСОБА_6 з ОСОБА_14 свідку стало відомо лише після винесення виправдувального вироку та порушення кримінального провадження щодо судді. Свідок категорично заперечив, що пропонував ОСОБА_14 надати неправомірну вигоду, також наголосив, що останній ніколи не звертався до свідка з приводу надання неправомірної вигоди судді чи проведення такої передачі під контролем правоохоронних органів.
Свідок підтвердив, що особисто подавав апеляційну та касаційну скарги на виправдувальний вирок, зазначаючи в них обставини щодо отримання суддею ОСОБА_6 неправомірної вигоди за вирок, як це інкримінуються НАБУ та САП. В апеляційній інстанції прокуратурі відмовлено, касаційна скарга перебуває на розгляді.
Свідок зазначив, що ніхто з прокурорів та керівництва САП не повідомляв йому про отримання суддею ОСОБА_6 неправомірної вигоди до постановлення вироку, про це стало відомо вже після вироку.
Свідок також пригадав одне позапроцесуальне спілкування з ОСОБА_14 після одного із засідань, коли запитав про його позицію щодо зміненого обвинувачення, своєю чергою ОСОБА_14 відповів невизначено, що ще не вирішив, визнавати провину чи ні.
Про можливе спілкування ОСОБА_14 з працівниками правоохоронних органів, зокрема НАБУ свідку невідомо.
5.2.2.3. Допитаний у судовому засіданні свідок  ОСОБА_30  повідомив, що є адвокатом з травня 2018 року, а до цього працював у суді. З обвинуваченим ОСОБА_6 підтримував виключно робочі стосунки в межах відносин «захисник - суд», особисто знайомі не були, приятельських чи інших стосунків не мали, бачилися лише періодично на семінарах Школи суддів. Свідок зазначив, що з огляду на вимоги Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і КПК України може пояснити лише загальні обставини своєї участі як захисника ОСОБА_14 у період з листопада 2020 року по листопад 2024 року, без розголошення відомостей, що становлять адвокатську таємницю.
До моменту повідомлення ОСОБА_14 про підозру знайомі не були. ОСОБА_14 звернувся до свідка 26 листопада 2020 року, дізнавшись про нього через колег, у зв`язку з викликом до поліції для вручення підозри. 27 листопада 2020 року уклали договір про надання правничої допомоги, отримали повідомлення про підозру за ст. 191 та ст. 358 КК України разом із клопотанням про тримання під вартою, за результатами розгляду якого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Про можливі перемовини ОСОБА_14 з поліцією чи прокуратурою до вручення підозри, зокрема про нібито висунуту вимогу передати 20 000 доларів, свідку невідомо - про це у клієнта не запитував.
Щодо ходу судового провадження свідок пояснив, що сторона захисту зверталась до суду з низкою клопотань про повторні слідчі дії, включно з повторним оглядом місця події, справу після скерування обвинувального акта розподілено на суддю ОСОБА_6 . За участі свідка відбулося до 30 судових засідань, тривалість розгляду пояснюється, зокрема, проведенням повторної судово-бухгалтерської експертизи (понад рік) та очікуванням прибуття експертів для допиту. Висновки експертизи спростували причетність ОСОБА_14 до розкрадання коштів, позаяк експерти не змогли обґрунтувати розрахунок шкоди. Представник замовника будівництва (Павлоградської міської ради) повідомив про відсутність претензій до ОСОБА_14 , цивільний позов не заявлявся.
Як приклад необґрунтованості обвинувачення за ст. 191 КК України свідок навів епізод із дитячим ігровим обладнанням: попри інкриміноване незаконне привласнення коштів, повторний огляд виявив металеві зрізи на майданчиках, а відеозаписи з Дня міста Павлограда зафіксували відкриття майданчика з повністю встановленим обладнанням (пошкоджені вандалами гойдалки демонтувала для ремонту обслуговуюча організація «Затишне місто»). Претензії щодо актів КБ-2в стосувалися лише коригування вартості кабельної продукції, що не могло кваліфікуватись як розкрадання, оскільки роботи виконано в межах кошторису. Крім того, ОСОБА_14 на прохання міського голови взяв кредит у 350 000 грн для дострокового введення об`єкта в експлуатацію до дня міста.
Після допиту експертів прокурор повідомив свідку про неможливість довести обвинувачення за ст. 191 КК України та намір його змінити, при цьому питання щодо ст. 358 чи перекваліфікації на ст. 367 КК України ще не вирішувалося. Свідок довів цю позицію до підзахисного і, роз`яснивши наслідки, радив погодитися зі зміною обвинувачення, визнати вину за ст. 358 КК України та заявити клопотання про звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки оцінював шанси на залишення виправдувального вироку в силі як незначні. ОСОБА_14 не погодився, повідомивши, що не визнає вину за жодною статтею та наполягатиме на виправдувальному вироку. У зв`язку з розбіжністю позицій 5-6 листопада 2024 року правовідносини мід адвокатом і підзахисним було припинено, а 6 листопада 2024 року свідок через систему «Електронний суд» повідомив суд про припинення участі у справі. Зміна обвинувачення відбувалася вже без участі свідка, після виходу зі справи з ОСОБА_14 не спілкувався, про подію за ст. 368 КК України дізнався з новин і був здивований.
Свідок категорично заперечив, що ОСОБА_14 пропонував чи натякав на вчинення неправомірних дій щодо судді ОСОБА_6 : рекомендував клієнту уникати будь-яких позапроцесуальних діалогів з правоохоронцями чи працівниками суду, а позапроцесуальне спілкування обмежувалося звичайними кулуарними суперечками з прокурором. Адвокатське досьє чи матеріали захисту іншому адвокату не передавав усі докази захисту було відкрито прокурору в порядку ст. 290 КПК України та подано до суду.
5.2.2.4. Допитана у судовому засіданні свідок  ОСОБА_36  повідомила, що здійснює адвокатську діяльність. Не перебуває з обвинуваченим ОСОБА_6 у родинних, дружніх чи ворожих стосунках. З обвинуваченим ОСОБА_6 знайома з 2002-2003 років, коли, працюючи помічником судді Павлоградського міськрайонного суду у період з 2002 року по 2021 рік, близько двох місяців допомагала судді ОСОБА_6 з оформленням матеріалів справ про адміністративні правопорушення, наголосила, що постійним помічником у нього не була. Після звільнення із суду та початку адвокатської практики робочих стосунків із ОСОБА_6 не підтримувала, консультацій йому не надавала, кримінальні провадження з ним не обговорювала.
Щодо залучення клієнтів свідок вказала, що ОСОБА_6 клієнтів їй не приводив, чи рекламував він її послуги комусь - невідомо. ОСОБА_14 повідомив, що її порекомендували як хорошого адвоката, проте відомості про особу, яка надала рекомендацію, є адвокатською таємницею. Обвинувачений ОСОБА_6 не просив її готувати документи у справі ОСОБА_14 , жодних бесід щодо цієї справи між ними не було.
У справу ОСОБА_14 вступила наприкінці судового розгляду, приблизно в жовтні 2024 року, коли обвинувачення кваліфікувалося за ст. 191 КК України. Брала участь у близько 10-11 засіданнях з жовтня 2024 по червень 2025 року, під час її участі відбулася зміна кваліфікації обвинувачення. З матеріалами справи (26 томів) ознайомлювалася виключно разом із ОСОБА_14 .
Щодо скарги на неявку прокурорів свідок пригадала, що ОСОБА_14 подав уже готову письмову скаргу самостійно, без її допомоги в підготовці. Про прийняте у справі рішення дізналася самостійно з судового реєстру. Захист ОСОБА_14 наразі не здійснює - договір розірвано на етапі апеляційного оскарження. Під час проголошення вироку особисто присутня не була (перебувала у відпустці, про що попередила підзахисного), на стадії дебатів брала участь в режимі відеоконференції.
На запитання щодо обставин надання рекомендації, а також чи повідомляв підзахисний про наміри неправомірно вплинути на рішення суду через її знайомство зі ОСОБА_6 , свідок відмовилася відповідати на підставі ч. 2 ст. 65 КПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з огляду на те, що відповіді на такі питання становлять адвокатську таємницю.
5.2.2.5. Допитана у судовому засіданні свідок  ОСОБА_38  повідомила, що працює помічником судді ОСОБА_6 у Павлоградському міськрайонному суді з квітня 2017 року (після виходу з декретної відпустки). Обвинувачений ОСОБА_6 є виключно її керівником, родинних, дружніх чи ворожих стосунків між ними немає.
Щодо кримінального провадження щодо ОСОБА_14 свідок пояснила, що справа надійшла до суду у 2021 році, матеріали зберігалися в кабінеті суду. Тривалий розгляд пов`язує з призначенням експертизи, початком війни та труднощами з отриманням документів, зокрема, у 2022 році особисто зверталася до прокуратури з проханням надати перелік документів, витребуваних експертом, проте документи так і не надійшли. Причин інших відкладень засідань не знає, позаяк участі в засіданнях не бере.
Свідок зазначила, що зазвичай готує близько 90% проєктів вироків, які перебувають у провадженні судді ОСОБА_6 , однак у справі ОСОБА_14 готувала, ймовірно, лише ухвалу про призначення експертизи. Проект вироку не писала, не читала, заздалегідь про його виправдувальний характер їй відомо не було. В останній робочий день перед відпусткою суддя ОСОБА_6 передав їй готовий проект вироку на флеш-носії, своєю чергою свідок завантажила його до системи АСДС «Д-3», роздрукувала та передала судді ОСОБА_6 для оголошення, не звертаючи уваги на зміст (обвинувальний чи виправдувальний).
Свідку було відомо про факт ознайомлення захисника ОСОБА_39 з матеріалами справи, однак невідомо, чи спілкувалися захисник або сам ОСОБА_14 із суддею ОСОБА_6 з приводу цієї справи.
Того ж дня, коли мав бути проголошений вирок (останній робочий день судді перед відпусткою), у кабінеті відбувся обшук. Під час обшуку суддя ОСОБА_6 всіляко сприяв детективам НАБУ та оперативним підрозділам, зокрема, добровільно надав доступ до комп`ютера (яким користувався вдома і на роботі), видав мобільний телефон та повідомив усі паролі доступу.
5.3. Обставини звернення ОСОБА_14 до правоохоронних органів
 
5.3.1. Допитаний в судовому засіданні свідок  ОСОБА_14 , серед іншого, повідомив, що через психологічний тиск та постійне відкладення справи він вирішив звернутися до правоохоронних органів.
У зв`язку з чим свідок зустрівся у центрі м. Дніпро зі своїм знайомим працівником Національної поліції України на ім`я ОСОБА_40 , якому він розповів про прохання судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 надати йому неправомірну вигоду у сумі 2 000 доларів США. ОСОБА_40 повідомив, що в такій ситуації може допомогти лише НАБУ, та надав номер телефону детектива на ім`я ОСОБА_41 ( НОМЕР_7 , ОСОБА_19 ). Після цього, свідок зв`язався з цим детективом.
Детективи НАБУ спочатку приїхали до м. Павлограда, а згодом він особисто приїхав до управління НАБУ у м. Дніпро (зазначивши, що воно знаходиться на з`їзді з Кайдацького мосту в бік Кривого Рогу), де 14 жовтня 2024 року власноручно написав та підписав заяву про вчинення кримінального правопорушення суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 , добровільно надав детективам НАБУ свій паспорт та копію скарги на дії прокурора ОСОБА_15 (обставини написання цієї скарги, деталізовано викладені у п. 5.2.2.1. цього вироку) та був допитаний.
5.3.2. У ході судового розгляду встановлено, що особою, яку свідок ОСОБА_14 охарактеризував у ході свого допиту як свого знайомого - працівника Національної поліції України на ім`я ОСОБА_40 , - є ОСОБА_20 , який був допитаний судом за клопотанням сторони захисту.
Свідок  ОСОБА_20 повідомив, що працює на посаді заступника начальника відділу протидії організованим злочинним групам в органах державної влади Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області, має спеціальне звання підполковника поліції, службу проходить у місті Дніпрі, а проживає в місті Павлограді. З обвинуваченим ОСОБА_6 він не знайомий, будь-яких родинних, дружніх або ворожих стосунків з ним не має, йому відомо лише те, що ОСОБА_6 працював суддею.
Щодо знайомства з ОСОБА_14 , свідок пояснив, що сам він родом з м. Тернівки, де свого часу близько п`яти років працював у райвідділку і багатьох знає. Йому було відомо, що ОСОБА_14 також колись працював у правоохоронних органах, у райвідділку, а згодом був директором фірми, назви якої свідок не пам`ятає. Водночас особисто вони знайомі не були, не товаришували і не спілкувалися, номерами телефонів не обмінювалися, номера ОСОБА_14 у нього записано не було.
Наприкінці минулого року, восени (точної дати не пам`ятає), ОСОБА_14 зателефонував йому з невідомого номера, повідомив, хто він, і захотів зустрітися. Під час зустрічі ОСОБА_42 пояснив, що у Павлоградському суді у судді ОСОБА_6 слухається його справа і що суддя, з його слів, вимагає у нього хабар. Свідок запитав у ОСОБА_14 , чи хоче той звертатися офіційно, на що ОСОБА_14 відповів, що ще не визначився.
Свідок повідомив, що пропонував ОСОБА_14 написати заяву, однак, зважаючи на те, що розслідування справ щодо суддів не належить до підслідності поліції, порекомендував ОСОБА_14 звернутися до НАБУ та пояснив, де воно знаходиться у м. Дніпро. ОСОБА_14 вирішив, що краще піти напряму до НАБУ, і, наскільки відомо свідку, туди поїхав, а сам свідок повернувся на роботу.
Свідок пояснив, що звернення ОСОБА_14 мало виключно неофіційний характер - той хотів проконсультуватися, що йому робити у цьому випадку, офіційно до поліції він не звертався, і це звернення жодним чином не документувалося. Особисто з ОСОБА_14 свідок зустрічався лише один раз - коли той розповів про цю проблему, після чого вони більше не спілкувалися, свій номер телефону після дзвінка ОСОБА_14 свідок не змінював.
Також свідок зазначив, що жодного стосунку до кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування він не мав, у слідчих діях та негласних слідчих (розшукових) діях участі не брав, з детективами НАБУ у цій справі не спілкувався, а одночасних зустрічей за участю свідка, ОСОБА_14 та детективів, зокрема детектива Анненкова, не було.
Разом з тим, свідок повідомив, що до Управління стратегічних розслідувань надходило окреме доручення від детективів НАБУ, яке керівником було розписано на його відділ, а він як заступник начальника відділу через систему електронного документообігу розписав його на підлеглого працівника ОСОБА_43 , який у відділі займається напрямком протидії хабарництву.
Свідок пояснив, що деталі кримінального провадження на момент надходження доручення йому відомі не були, позаяк подібних доручень надходить безліч, спочатку вони надходять, а вже потім працівники, на яких їх розписано, зв`язуються з ініціатором чи слідчим органом і беруть участь у заходах у межах чинного законодавства.
Свідок ОСОБА_20 повідомив, що його підлеглий ОСОБА_44 до цього жодної участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 не брав і був визначений виконавцем виключно тому, що доручення було виписане в межах ст. 368 КК України, а саме він займається напрямком хабарництва. У відділі свідка двадцять два співробітники, кожен з яких має окремий напрямок роботи. Доручення НАБУ, яке стосувалося проведення гласних обшуків, негласних слідчих (розшукових) дій, ані свідок, ані його безпосередні підлеглі працівники точно не проводили. Доручення було виконано: працівники його відділу брали участь у проведенні обшуків у місті Павлограді - їх попросили під`їхати на певну адресу; наскільки відомо свідку, обшуки проводилися не тільки у ОСОБА_6 , а й у приміщенні суду та ще десь, однак сам він участі в них не брав і в деталі не вникав, позаяк його відділ лише допомагав у проведенні обшуків та участі в документуванні вказаного злочину не брав. Відповідь на доручення до НАБУ свідок не підписував - її підписує керівник, а він може лише погоджувати, чи погоджував він саме цю відповідь, свідок не пам`ятає, можливо, перебував у відпустці.
Статистичною звітністю свідок не займається - цим займаються відповідні служби статистики, тому чи була ця справа поставлена управлінням у звітність як опрацьована, йому не відомо.
Щодо детектива НАБУ ОСОБА_45 свідок пояснив, що, наскільки він пам`ятає, саме від нього надходило вказане окреме доручення - лише у цьому контексті він ознайомлений з його змістом. Особисто у цій справі з ним не спілкувався, раніше вони спілкувалися, коли Анненков працював слідчим підрозділу дізнання СУ ГУНП в Дніпропетровській області, тобто були знайомі до його роботи в НАБУ, однак близьких чи товариських відносин свідок з ним не має.
Відповідаючи на питання сторони захисту, свідок повідомив, що одружений з 2013 року, його дружина ОСОБА_46 працює помічником судді у Павлоградському міськрайонному суді приблизно з 2015-2016 років (точного року не пам`ятає): наразі - у голови суду, а раніше - у судді ОСОБА_47 , на час одруження вона працювала секретарем у Тернівському суді. Про будь-які конфлікти дружини зі ОСОБА_6 свідку нічого не відомо, а прізвище ОСОБА_6 від дружини жодного разу не чув.
5.3.3. 14 жовтня 2024 року ОСОБА_14 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення кримінального правопорушення суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 . Як зазначено у заяві, обвинувачений ОСОБА_6 висловив йому прохання надати неправомірну вигоду у розмірі 2 000 доларів США за ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні, внесеному 14 лютого 2019 року до ЄРДР за № 42019040000000087, де ОСОБА_14 мав статус обвинуваченого (т. 1, а.с. 93).
Тоді ж, (1) окреслені відомості були внесені до ЄРДР за № 52024000000000535, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 3 ст. 368 КК України (т. 1, а.с. 82-84), (2) детектив НАБУ ОСОБА_19 повідомив ОСОБА_14 про прийняття і реєстрацію його заяви, а також про початок досудового розслідування за викладеними у ній обставинами (т. 1, а.с. 86), (3) детектив НАБУ ОСОБА_19 повідомив керівника САП ОСОБА_48 про початок досудового розслідування (т. 1, а.с. 85), (3) відібрано добровільну згоду ОСОБА_14 на конфіденційне співробітництво, попереджено про заборону провокування (підбурення) особи на вчинення злочину з метою його подальшого викриття, а також роз`яснено положення ч. 2 ст. 275 КПК України (т. 1, а.с. 94-95), (4) постановою детектива НАБУ було визначено групу слідчих та старшого групи для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 52024000000000535 (т. 1, а.с. 89-90).
16 жовтня 2024 року постановою керівника САП ОСОБА_48 було визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні за № 52024000000000535 (т. 1, а.с. 87-88).
5.3.4. Детективами НАБУ за дорученнями прокурора САП від 17 жовтня, 06 грудня 2024 року, 17 лютого, 23 квітня, 23 червня 2025 року (т. 4, а.с. 14, 19, 24, 29, 35) було проведено низку негласних слідчих (розшукових) дій (у подальшому - НСРД), зокрема:
(a) контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту щодо ОСОБА_6 , за наслідком чого були складені:
- протокол від 30 травня 2025 року ( т. 5, а.с. 48-55; надалі - протокол № 1);
- протокол від 27 серпня 2025 року (т. 5, а.с. 60-65; надалі - протокол № 2);
(b) аудіо-, відеоконтроль осіб, за наслідком чого були складені:
- протокол від 13 грудня 2024 року (т. 5, а.с. 117-148; носії - т. 5, а.с. 149-151; надалі - протокол № 3);
- протокол від 13 грудня 2024 року (т. 5, а.с. 164-174; носій - 175; надалі - протокол № 4);
- протокол від 30 липня 2025 року (т. 5, а.с. 182-192; носії - 193; надалі - протокол № 5);
- протокол від 19 вересня 2025 року (т. 5, а.с. 194-198; носії - 199; надалі - протокол № 6);
- протокол від 19 вересня 2025 року (т. 5, а.с. 200-207; носій - 208; надалі - протокол № 7);
- протоколи від 05 грудня 2024 року (т. 5, а.с. 209-212, 213-215, 216-227, 228-232 - надалі - протоколи № 8-1, № 8-2, № 8-3, № 8-4, відповідно);
(c) візуальне спостереження за особами, за наслідком чого був складений протокол від 13 грудня 2024 року (т. 5, а.с. 152-154; носій - т. 5, а.с. 155; надалі - протокол № 9).
5.3.5. Протоколом огляду та вручення грошових коштів від 24 жовтня 2024 року було оглянуто та вручено ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 1 000 (одна тисяча) доларів США, а саме 10 (десять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США кожна з такими серіями та номерами:
- LB28042917A; - MB08291419D; - MK09623193B; - MB22500195M;
- PL60087683B; - LH46934942B; - MB75521239E; - LB66925708V;
- LK97028309F; - LB76732148U (т. 5, а.с. 56-59; надалі - протокол № 10).
Протоколом огляду та вручення грошових коштів від 16 липня 2025 року було оглянуто та вручено ОСОБА_14 грошові кошти у сумі 1 000 (одна тисяча) доларів США, а саме 10 (десять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США кожна з такими серіями та номерами:
- HB01504172G; - KE1286744B; - KB12632944I; - KB91832375J;
- KF19708963D; - LD54772590C; - PB72204120A; - LB49247605H;
- ML22979997E; - LL18953077D (т. 5, а.с. 66-69; надалі протокол № 11).
Своєю чергою, окреслені грошові кошти були отримані (взяті) НАБУ зі спеціального фонду, що підтверджується службовими записками та видатковим касовим ордером від 24 грудня 2020 року (т. 5, а.с. 70-72).
5.3.6. Постановою детектива НАБУ від 21 серпня 2025 року було призначено судову експертизу відео-, звукозаписів НСРД, з метою встановлення належності голосу і мовлення у фонограмах файлах обвинуваченому ОСОБА_6 (т. 6, а.с. 84-87).
Висновком експерта № СЕ-19/104-25/33744-ВЗ від 10 вересня 2025 року було встановлено, що голос і мовлення диктора у фонограмах розмов, зафіксованих на наданих органом досудового розслідування носіях/файлах, належить обвинуваченому ОСОБА_6 (т. 6, а.с. 90-106).
5.3.7. Протоколом огляду від 14 жовтня 2024 року було оглянуто флеш-носій Kingston 32 GB чорного кольору (із позначенням на роз`ємі для підключення DTXM/32 GB, C7530-318, A00LF 5V, KF 9710388) на якому знаходиться файл під назвою «R20240702-07412», який ОСОБА_14 добровільно видав та надав згоду на долучення до матеріалів кримінального провадження (т. 6, а.с. 107; носій - т. 6, а.с. 108). Тоді ж постановою детектива НАБУ цей носій було визнано речовим доказом (т. 6, а.с. 109).
Протоколом огляду від 15 жовтня 2024 року було оглянуто вміст цього флеш-носія Kingston 32 GB чорного кольору (із позначенням на роз`ємі для підключення DTXM/32 GB, C7530-318, A00LF 5V, KF 9710388), на якому знаходився файл під назвою «R20240702-07412», у ході прослуховування окресленого файлу детектив встановив наявінсть розмови між ОСОБА_14 та іншою особою чоловічої статі щодо обставин винесення виправдувального вироку за грошову винагороду щодо ОСОБА_14 (т. 6, а.с. 110-114).
Прикметно, що сторона обвинувачення у ході розгляду окресленого кримінального провадження для доведення своєї позиції цей доказ не використовувала. Натомість цей носій інформації було досліджено судом за клопотанням сторони захисту, проте правової позиції щодо того, яким чином саме цей доказ, на її переконання, спростовує обвинувачення чи ставить під сумнів достовірність інших досліджених судом доказів, сторона захисту суду не повідомила.
Суд також звертає увагу, що зі змісту протоколів огляду цього флеш-носія та його вмісту (т. 6, а.с. 107-114) не вбачаються встановленими ані походження самого запису (за яких обставин, ким і за допомогою якого технічного засобу він був здійснений), ані особа співрозмовника ОСОБА_14 , зафіксованого на записі як «інша особа чоловічої статі», ані період часу, яким датується зафіксована розмова.
Ба більше, жодних клопотань про проведення експертного дослідження цього запису з метою встановлення часу його створення, ідентифікації голосу співрозмовника ОСОБА_14 чи інших ідентифікуючих ознак сторона захисту не заявляла, а сам файл не супроводжується жодними метаданими чи іншими відомостями, які б дозволяли перевірити його достовірність та належність до предмета цього кримінального провадження.
За таких обставин суд позбавлений можливості віднести зафіксовану на цьому носії розмову до конкретного моменту чи учасника подій, встановлених у цьому кримінальному провадженні, а тому не може визнати цей доказ таким, що спростовує чи ставить під сумнів версію обвинувачення, підтверджену сукупністю інших, належним чином досліджених та перевірених судом доказів.
5.3.8. Протоколом огляду від 30 липня 2025 року було оглянуто вилучений у ході проведення обшуку у службовому кабінеті ОСОБА_6 належний йому телефон Apple Iphone 12 PRO MAX та встановлено наявність контакту « ОСОБА_49 », номер телефону якого НОМЕР_8 .
Відповідно до розписки обвинуваченого ОСОБА_6 від 29 вересня 2025 року окреслений термінал мобільного зв`язку йому було повернуто.
5.4. Обставини прохання обвинуваченим ОСОБА_6 надання йому неправомірної вигоди та її отримання
 
5.4.1. За наслідками дослідження протоколів НСРД, згаданих у п. 5.3.2 цього вироку, та додатків до них (носіїв інформації), головуючим суддею встановлені факти наступних розмов між обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_14 
18 жовтня 2024 року
 
У період часу з 08 години 53 хвилини по 08 годину 57 хвилин (згідно з часом, зазначеним у відеозаписі) біля адміністративної будівлі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, куди ОСОБА_6 прибув на автомобілі білого кольору з д.н.з. НОМЕР_9 , відбулася розмова ОСОБА_6 з ОСОБА_14 (протоколи № 1, № 3, № 8-1, № 9; носії micro-SD № 2622, № 2623, № 2619):
« ОСОБА_14 : Доброе утро ОСОБА_55.
ОСОБА_6 : Здасьте. Шото оно моргает, не могу понять. Выключаю, а оно продолжаает… ква-ква, ква-ква.
ОСОБА_14 :: 
Минутка есть у Вас? ОСОБА_6 : Да, кажіть.
ОСОБА_14 :: Смотрите, по тому всё впорядке. В конце месяце мне пообещали… ее со мной расщитаться, всё. Вам спасибо, шо вы, этот, как его. Я так понял вы ж хотели сначала ж на обыске, да? Я так понял, что вы решили поставить точку уже…
ОСОБА_6 : Ну, да, ну да. Ну а шо, ну, а какой смысл ей Богу тянуть?
ОСОБА_14 :: А скажите пожалуйста, что дальше нам? Какие (незрозуміло), щас же последнее слово, да?
ОСОБА_6 : Не, не последнее слово, щас дебати будуть…
ОСОБА_14 :: ага
ОСОБА_6 : …і, ну, слухайте шо буде казать прокурор…
ОСОБА_14 :: 
Да? ОСОБА_6 : Слухайте…
ОСОБА_14 :: Хорошо, а потом? Допустим щас же будуть дебати, да? Будем потом допустим последнее слово, да? Потом я так понимаю приговор…
ОСОБА_6 : Да…
ОСОБА_14 :: Ну я могу надеяться, да?
Суддя ( ОСОБА_53 ): Ну я шо, хіба колись не тримав слово? Всегда я…
ОСОБА_14 :: Я просто, знаете, переживаю. Чем ближе к завершению, тем больше переживаешь, за за за за всё это ж блин.
ОСОБА_6 : Щас этот же шь кто там я не знаю, кто прийде, чи… Здрасьте ОСОБА_83 … чи етот прийде, як його, чи ОСОБА_54 , чи хто-то з області. Я не знаю. А оце прокурор приїхав, но це не.
ОСОБА_14 : Да… то другой кто-то?
ОСОБА_6 : Та не, то етот, с нашой Павлоградськой прокуратури, жінка в нього тут робе, він привозить всё время… Ну, щас же только в обморок не падайте..
ОСОБА_14 : Та не, ну понятно…
ОСОБА_6 : це щас же шь прокурор скаже десять лет лішенія свободи. Ну, шось таке.
ОСОБА_14 : Угу
ОСОБА_6 : Ви сьогодні не появитесь, да?

ОСОБА_14: Я? ОСОБА_6 : Я надеявся, шо сьогодні закриете… не?
К: В конце месяца… я занимаюсь… я чесно занимаюсь… просто шо…
ОСОБА_6 : Та понятно. Не, ну я так спитав, то… цеж з тим етім, бо колегі там то одного то другого.
ОСОБА_14 : Вы говорили, да.
ОСОБА_6 : Як їздив (незрозуміло).
ОСОБА_14 : ОСОБА_55 , я.
ОСОБА_6 : Здрастьте! (привітався до іншої особи).
ОСОБА_14 : Ну, я ж сказав, що я вопрос в любом случає…
ОСОБА_6 : та не, ну а шо… дело ж такое…
ОСОБА_14 : Ви мне ви мне етот…
ОСОБА_6 : ви скаіжть адвокату своєму хай він етот готує, як її… ну, на флешку, етот… пріговор, шо він там счітає нужним.
ОСОБА_14 : аа ага…
ОСОБА_6 : бо я можу шось упустіть, забыть, знаете. Він жешь все таки веде вашу справу більш досконально, бо в мене їх сто за день, понімаєте?
ОСОБА_14 : уга..
ОСОБА_6 : Щоб він накидав там все шо він счітає нужним в ваше оправданіє, тошо ви. Ви поняли? Скажіть єму. А ви тоді якось завезете, передасте (незрозуміло).
ОСОБА_14 : угу… Хорошо. Это всё или ещё что-то?
ОСОБА_6 : Та більш нічого.
ОСОБА_14 : Шоб я понимал.
ОСОБА_6 : Ну а шо ещё?
ОСОБА_14 : Не, ну (незрозуміло), дай Бог шоб тока…
ОСОБА_6 : Щас дебати і ужеш тоді на последнє слово перейдем…
ОСОБА_14 : С меня шото ещё?
ОСОБА_6 : та нє, ну, ви перестаньте оці еті… жести…
ОСОБА_14 : Та не
ОСОБА_6 : кругом камери, ви як ото мала дитина…
ОСОБА_14 : бл*…
ОСОБА_6 : я вообще не должен щас балакать з вами...
ОСОБА_14 : да перед судом, да?
ОСОБА_6 : ну так конечно...
ОСОБА_14 :: все все все... я понял... та я шото...
ОСОБА_6 : я вам пообещав ще тобі... ну шо ви...
ОСОБА_14 :: все...
ОСОБА_6 : ми як могли потягнули, бачите... їх це ні до чого не врозуміло. Обвіненіє мінять вони не хотять, ні те, ні се...
ОСОБА_14 :: Та не хотят.. тоже негодяи блін... вообще уже стоят....
ОСОБА_6 : ну... Я ж тоже не... не етой самий... Я ж понімаю для чого вони це все роблять - разгрузить, отобрать блять... поставит под ногать і все остальне... цеж їхня любима схема... наїхать, документи поблакіровать, деятенльность поралізовать... гроші давай, давай, давай... тіки на них роби... ну, то таке...
ОСОБА_14 :: Ну, дальше ж на апелляцию, ещё в апелляции с ними прийдётся воевать, да?
ОСОБА_6 : Ну, апеляціє есть апеляція. Дело в том шо, ну який прокурор потерпіт оправдательний приговор... це йому тільки застреліться надо буде... ну, вместе с тем... Идем... Проходьте вперёд.
О 08 год. 57 хв. ОСОБА_14 та ОСОБА_6 йдуть до входу Павлоградського міськрайонного суду.
О 09 год. 00 хв. у залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду до ОСОБА_14 підійшов ОСОБА_6 та почав говорити:
ОСОБА_6 : (шепотом): Если хотите, если хотите... ээ у меня есть человек в апелляционном суде, который распределяет дела.
ОСОБА_14 :: ага
ОСОБА_6 :... вот мы вынесли приговор, месяц жеш идет на обжалование. Ну, он раньше за тысячу
ОСОБА_14 :: ага...
ОСОБА_6 :... делал, сейчас я не знаю, как и сколько. Ну я не думаю, что не стало воно більше потому-шо, ну шо, хімія ж в принципе одна и та сама....
ОСОБА_14 :: ага...
ОСОБА_6 :...он может распределить так, в якусь коллегию шоб попала справа, шоб вони, чтоб даже если отменят наш, то шоб не винесли своє, приговор свой, шоб вас не посадили. Ви поняли?
ОСОБА_14 :: Я понял.
ОСОБА_6 : Скажем, скасувать і на новий розгляд. Розгляд розпочинається, а там уже сроки пройдуть. Ви поняли, Вот так вот ещё можно, если хотите. Я одному военному так помагал, с нашей воинской частью, у меня взятка была. Забув, як його, прізвище того військового. Ну... если есть бажання.
ОСОБА_14 : угу...».
5.4.2. Зі змісту окресленого спілкування вбачається про наперед узгоджений між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 результат розгляду справи ще до завершення судових дебатів і останнього слова («я шо, хіба колись не тримав слово?»), домовленість про «розрахунок» ОСОБА_14 до кінця місяця, прив`язану до завершення провадження, прохання, щоб захисник ОСОБА_14 підготував на флеш-носії текст обґрунтування, який ОСОБА_6 мав намір використати при підготовці проекту вироку.
Ба більше, на переконання головуючого судді, обвинувачений ОСОБА_6 фактично надає також пряму пропозицію оплатного впливу на розподіл справи в апеляційному суді, щоб уникнути скасування вироку або затягнути розгляд до спливу строків давності.
Допитаний у судовому засіданні свідок  ОСОБА_14 , серед іншого, також повідомив аналогічні обставини, зафіксовані у протоколах про проведення НСРД, зокрема, щодо повідомлення суддею ОСОБА_6 про (1) необхідність підготовки адвокатами ОСОБА_14 проекту виправдувального вироку, (2) «знайомих в апеляції» і, що він зможе допомогти «вирішити питання» за певну плату, якщо його вирок буде оскаржений в апеляційній інстанції (деталізовано це викладено у п. 5.2.2.1. цього вироку).
5.4.3. Передача першої частини неправомірної вигоди 24 жовтня 2024 року
 
5.4.3.1. 24 жовтня 2024 року у період часу з 08 години 15 хвилин до 08 години 26 хвилин детективи НАБУ, перебуваючи у службовому автомобілі за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Івана Богуна, у присутності понятих ОСОБА_56 та ОСОБА_57 провели огляд та вручення ОСОБА_14 заздалегідь ідентифікованих грошових коштів у сумі 1000 доларів США - 10 купюр номіналом 100 доларів США кожна, з відповідними серіями та номерами (протокол № 10).
Після цього ОСОБА_14 під контролем правоохоронних органів на власному автомобілі марки Фольксваген Кадді прибув до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, після чого у період часу з 09 години 09 хвилин по 09 годину 12 хвилин та о 10 години 16 хвилин між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 відбулася розмова такого змісту (протоколи № 1, № 3, № 8-2; носії micro-SD № 2436т та № 2437т):
ОСОБА_6 : Здрасте!
ОСОБА_14 : Здрасте
ОСОБА_6 : Так у нас на 10...
ОСОБА_14 : я знаю я знаю ми ж как обычно, смотрите вчера встречался с адвокатом... вот ... я вот взял бумажки... он просил что я Вам передал, бумажки передал... там ухвалы, экспертиза, что мы делали перед этим, там короче этот скажите... КРУ что меня проверяла, все вот эти моенты. Он просил что бы я сегодня в двух экземплярах Вам (не зрозуміло) ...
ОСОБА_6 : Давайте давайте я заберу
ОСОБА_14 : Да? Можна будет?
ОСОБА_6 : Давайте
ОСОБА_14 : что бы их зарегистрировали...
ОСОБА_6 : аа так Вы тогда...
ОСОБА_14 : да, официально, что я мог, да да, что бы я мог (не зрозуміло) ...
ОСОБА_6 : а вин ту шо написав,
ОСОБА_14 : а помните когда мы еще подавали клопотання на этот э...что мы уже давали эти наклыдные, у нас там вот число видите ...
ОСОБА_6 : а чого ж він... ми закінчили зясування, уже ж закінчилось и долучення матеріалів і все ...
ОСОБА_14 : ну вчера... и знаете что он еще верером сказал, он говорит... он же там по апелляции тоже поузнавал... говорит Вам надо меня как то допитать, говорит если Вы меня не допытаете то... ну я долже вас, ну как адвокат говорит, Я должен допитать, вы должны допитать... тошо в апеляции (не зрозуміло)...
ОСОБА_6 : а мы разве не допитували 
ОСОБА_59 : не
ОСОБА_6 : да Ви шо?
ОСОБА_14 : угу
ОСОБА_6 : не хера себе
ОСОБА_14 : угу
ОСОБА_6 : ну давайте тогда вот это ставайте
ОСОБА_14 : угу
ОСОБА_6 : и мы вот это тогда вернемся в этот самый... Вас допитаем и закончим тогда...
ОСОБА_14 : да да... надо допитать, и он же ж кинулся, он же ж началь делать уже приговор...
ОСОБА_6 : ага
ОСОБА_14 : и...
ОСОБА_6 : а мы не допитували...
ОСОБА_14 : да
ОСОБА_6 : ну давайте... бля пиз.. а че так.. всегда да давали показання...
ОСОБА_14 : да и апелляция (не зрозуміло)...
ОСОБА_6 : прокурор смолчал... ну понятно до до встречи
ОСОБА_14 : ОСОБА_55 то что вы просили штуку я привез!
ОСОБА_6 : Так ну давайте уже как этот самый... ...поднимитесь...
ОСОБА_14 : Да, хорошо... что б вы имели ввиду... Я ж как бы...
ОСОБА_6 : Да спасибо, хорошо... Я уже честно говоря и пятсот отдал...ну тоже на другую (не зрозуміло)... спасибо большо... да потому что те так и не появилися Разумні с этими самыми... Ну вобщем то тогда в 10:15 встретимся... вы их пока зарегистрируйте... ... Привет ОСОБА_84 (привітався до іншої особи)... Зарегистрируйте что б они уже нам..
ОСОБА_14 : В канцелярии?
ОСОБА_6 : Да да в канцелярии, только вы скажите что регистрация нужна потому что... э... не забудте передать судье, потому что у нас заседание на 10:15... да у нас...
ОСОБА_14 : да я жду, я тут... я поду сейчас и буду там... в засидании ждать
ОСОБА_6 : (не зрозуміло) ... документів буде підставою для поновлення судового этого самого... и потом захисик скаже ... ну або ви скажіть ... я прошу вас допитати мене більш детально оскільки я ну фактично відповідав там на питання а повний допит мій не здійснювався ... тому прошу вас...суду.
ОСОБА_14 : хорошо хорошо...
О 09 год. 12 хв. ОСОБА_6 йде до входу Павлоградського міськрайонного, а ОСОБА_14 чекає судове засідання.
 
О 10 год. 15 хв. у приміщенні Павлоградського мыськрайонного суду біля залу судових засідань №2 до ОСОБА_14 підійшов ОСОБА_6 та почав говорити:
 
ОСОБА_6 : Вы сдали уже эти да?..
ОСОБА_14 : не не.. сказали вам (не зрозуміл)...
ОСОБА_6 : а в процесе?
ОСОБА_14 : да
ОСОБА_6 : Так вы б сдали что бы на эту... что б зареєстрували...
ОСОБА_14 : Мы ж уже сдавали эти документы... это то что мы ....
ОСОБА_6 : Я поняв... ну скомпонуйте... (потім шепотом): сюда положіть один, один положіть сюда!
ОСОБА_14 : Угу
ОСОБА_6 : і я тоді заберу...
О 10 год. 16 хв. ОСОБА_6 показує пальцем на файл с документами та каже ОСОБА_14 : «ну скомпануйте» потім шепотом «сюда положіть один, один положіть сюда!»
 
О 10 год. 16 ОСОБА_6 відходить від ОСОБА_14 та продовжує дивитись, що робить ОСОБА_14 . В цей момент ОСОБА_14 дістає з правої кишені одну тисячу доларів США та кладе у файл з документами. Після чого о 10 год. 16 ОСОБА_14 передає ОСОБА_6 файли с документами та грошовими коштами у сумі одна тисяча доларів США. О 10 год. 16 ОСОБА_6 перевіряє вміст вказаного файлу з грошовими коштами (одна тис. доларів США), забирає вказані файли з грошовими коштамита виходить з зали і йде у невідомому напрямку.
 
5.4.3.2. Щодо окреслених обставин, допитаний у судовому засіданні свідок  ОСОБА_14 , серед іншого, повідомив фактично аналогічні обставини, зафіксовані у протоколах про проведення НСРД, зокрема, що передача коштів відбулася у приміщенні суду після одного з судових засідань (точної дати свідок не назвав).
За вказівкою судді, свідок поклав грошові кошти у сумі 1000 доларів США у папку (файл), яку відкрив сам ОСОБА_6 і в якій на той момент знаходилося клопотання. Суддя ОСОБА_6 особисто бачив момент, коли свідок клав гроші до цієї папки. Одразу після цього суддя сказав свідку: «Я сам піду, підпишу клопотання, все зроблю», після чого самостійно, без сторонньої допомоги, відніс документи (папку з клопотанням, у якій знаходилися й кошти) до канцелярії суду.
5.4.3.3. Головуючий суддя в цій частині констатує, що сукупність зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: результати негласних слідчих (розшукових) дій, зафіксовані у протоколах № 1, № 3, № 10 (носії інформації № 2436т, № 2437т), якими підтверджується вручення свідку ОСОБА_14 заздалегідь ідентифікованих грошових коштів у сумі 1000 доларів США, зміст подальшої розмови щодо їх передачі під виглядом процесуальних документів, а також безпосередньо зафіксований момент вкладення коштів до файлу з документами та його вручення судді ОСОБА_6 , у сукупності з узгодженими з наведеними доказами показаннями свідка, наданими під час його допиту в судовому засіданні, утворюють достатню, взаємоузгоджену та внутрішньо не суперечливу доказову базу, яка дає підстави для висновку про доведеність поза розумним сумнівом факту передачі першої частини неправомірної вигоди в розмірі 1000 доларів США.
При цьому головуючий суддя зазначає, що використання процесуальних документів як засобу маскування факту передачі грошових коштів не спростовує встановлених обставин і не змінює кримінально-правової сутності вчиненого діяння.
5.4.4. Зустріч обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 07 листопада 2024 року
 
5.4.4.1. 07 листопада 2024 року у ході проведення НСРД була зафіксована зустріч та розмова обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 на тему, що має значення для цього кримінального провадження (протоколи № 3, № 8-3; носій micro-SD № 2620т).
Зафіксована розмова, що відбулася 07 листопада 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , за своїм змістом є прямим продовженням реалізації раніше досягнутої злочинної домовленості щодо забезпечення бажаного для ОСОБА_14 результату розгляду кримінальної справи, у зв`язку з чим містить ряд тез, що мають визначальне значення для цього кримінального провадження, зокрема:
- обвинувачений ОСОБА_6 на початку розмови демонструє обізнаність про попереднє сприяння з боку ОСОБА_14 та прямо обіцяє взаємну допомогу за принципом «ви мені допомогли - я вам допоможу», запрошуючи ОСОБА_14 до приватної розмови поза межами зали судового засідання: «Верно. То, что сейчас какие-то перипетии... вы со мной нормально, благодаря вашему участию, когда там у меня мама до сих пор живет, я не могу к вам отнестись плохо... вы мне помогли - Я вам помогу, поэтому пойдемте сейчас спокойно... кофе, что мы будем на улице»;
- обвинувачений ОСОБА_6 висловлює вимогу щодо нерозголошення факту та змісту даної зустрічі, усвідомлюючи протиправність позапроцесуального спілкування із учасником провадження: «може тут якийсь є листочок... про нашу ж бесіду нікому... щоб не сказали про позапроцесуальне спілкування, бо щас за це... вимагають суворо дотримуватись... давайте так, сначала математика»;
- обвинувачений ОСОБА_6 власноруч визначає та письмово фіксує на аркуші конкретний розмір неправомірної вигоди, необхідної для збереження виправдувального вироку в апеляційній інстанції: «дальше идем, апелляционный суд. Для того, чтобы это оправдательный приговор остался хотя бы в апеляции в сейфе, ну это вам как минимум вот так вот будет ( ОСОБА_6 пише на аркуші суму грошових коштів). ОСОБА_14 : девять тысяч? ОСОБА_6 : как минимум, плюс еще одна для того, кто будет передавать»;
- ОСОБА_6 детально роз`яснює ОСОБА_14 правовий механізм уникнення кримінальної відповідальності шляхом ініціювання перекваліфікації дій на ст. 367 КК України з подальшим закриттям провадження у зв`язку із закінченням строків давності за статтею 49 КК України: «прокурор вносит 367-ю... вы говорите значит «367-я ч. 2 я прошу закрыть, потому что в девятнадцатом году события, а на момент принятия решения истекло пять лет»... если мы выносим по 367-й ухвалу про закриття по ст. 49-й... с человека все снимается»;
- ОСОБА_6 надає ОСОБА_14 конкретні вказівки щодо порядку взаємодії з прокурором у справі, включно з рекомендованим розміром коштів для передачі прокурору з метою досягнення потрібного результату: «поезжайте завтра к прокурору... возьмите прокурору тисячу, і скажіть шо так і так... давайте на 367-у, я соглашусь»;
- наприкінці розмови обвинувачений ОСОБА_6 детально викладає узгоджений план подальших процесуальних дій (внесення зміни обвинувачення прокурором, вручення потерпілим, закриття справи за строками у листопаді) та власноруч фіксує на аркуші суму в розмірі однієї тисячі доларів США як умову подальшого сприяння у справі: «дивіться, що получається... остається 191-а, там же больше 10 лет, там обязательно участие адвоката... а если ми одинадцятого вот так вот, да... він приносе изменение обвинения, вручаем потерпевшим, і отлаживаем буквально на несколько дней і все, в ноябре закриваєм його по строкам, я тоді все переробляю все... що я робив, ви вотак вот благодарні (пише ручкою на аркуші) - мова йде про одну тисячу доларів США) і все ми все позакривали. Если согласны - на одинадцяте готуйте... у вас задача с прокурором договориться, либо помириться со ОСОБА_30».
Таким чином, зафіксована у ході проведення НСРД розмова від 07 листопада 2024 року, яка відбулася вже після передачі першої частини неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США, у своїй сукупності є прямим доказом умисного, цілеспрямованого характеру дій обвинуваченого ОСОБА_6 , не є самостійним епізодом, а становить логічне продовження раніше досягнутої злочинної домовленості, в рамках якого обвинувачений, вже отримавши частину коштів, продовжує активно виконувати взяті на себе зобов`язання особисто розробляє та детально роз`яснює ОСОБА_14 незаконну схему уникнення кримінальної відповідальності (перекваліфікація діяння на статтю 367 КК України із подальшим застосуванням строків давності за статтею 49 КК України), а також визначає конкретний розмір та порядок передачі неправомірної вигоди як за власну участь, так і для передачі іншим учасникам процесу.
Викладений зміст розмови повністю узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_14 та об`єктивно підтверджує стійкий характер злочинного умислу обвинуваченого, безперервність його протиправної діяльності та причинно-наслідковий зв`язок між першим і наступним епізодами одержання неправомірної вигоди в межах єдиного злочинного умислу.
5.4.5. Зустріч обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 11 листопада 2024 року
 
11 листопада 2024 року у ході проведення НСРД була зафіксована зустріч та розмова обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 на тему, що має значення для цього кримінального провадження (протоколи № 3, № 8-4; носій micro-SD № 2621).
Зафіксована розмова, що відбулася 11 листопада 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , є черговим послідовним епізодом реалізації раніше досягнутої злочинної домовленості, у зв`язку з чим містить низку тез, що мають визначальне значення для цього кримінального провадження, зокрема:
- ОСОБА_14 прямо підтверджує незмінність раніше досягнутої з обвинуваченим ОСОБА_6 домовленості щодо отримання саме виправдувального вироку: «в общем мне ну все-таки хотелось бы получить оправдательного приговора, как мы с Вами договаривались», на що обвинувачений ОСОБА_6 відповідає підтвердженням достатності волевиявлення ОСОБА_14 для продовження реалізації такої домовленості: «мені достатньо того что ви кажете...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 демонструє обізнаність про спільно вироблену стратегію уникнення для ОСОБА_14 негативних наслідків та переводить розмову на питання забезпечення участі знайомого захисника: «ну я понимаю, у вас своя правда, мы ж думали как нам разрешить ситуацию с меньшими для вас последствиями ну и вообще, чтобы не было у вас потом дальше головной боли, что они вас... ну так дивиться тепер вопрос следующий, а что ваш адвокат?»;
- обвинувачений ОСОБА_6 цілеспрямовано з`ясовує стан вирішення питання щодо захисника: «ну а вы определились с адвокатом?», а тоді особисто пропонує ОСОБА_14 конкретних кандидатів із числа знайомих йому осіб: «ну вот у меня была помощником ОСОБА_60 , у нее офіс напротив, есть ОСОБА_61 , он из прокурорских бывших, да, но он тоже, по крайней мере в админках он рве, у меня по уголовных по ДТПшных он много, ну я так думаю, что он если взяться то тоже...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 надає ОСОБА_14 вказівки щодо того, яку інформацію той має надати новому захиснику та в якому обсязі, орієнтуючись на потреби самого судді при подальшому постановленні судового рішення: «хай он ознакомиться, и все ну вот так вот по типу приговора, хай, це ж не просто шо он там пише «Приговорил» и от имени ОСОБА_6 написла, нее, просто щоб все вот эти доводы, щоб я ничего не забув и не упустив, и потом прокурор не сказав а вот этого не было, вот вы в апелляции щас говорили, а в суде этого не было, потому что дело не простое - дело большое, вы ему больше расскажите, больше скажете, на больше чего укажите»;
- ОСОБА_14 повідомляє про готовність вирішити питання щодо раніше обумовленої «одинички»: «смотьрите ОСОБА_55 , оту единичку, что вы просили - мы тоже все решим...», на що обвинувачений ОСОБА_6 відповідає висловленням невдоволення тим, що затягування розгляду справи ОСОБА_14 вимагатиме від нього повторно звітувати з приводу проваджень, віднесених до категорії корупційних, оскільки по такій категорії справ передбачена квартальна звітність: «та ну ради бога, если тут опять, вы понимаете, потому что в этом месяце январь, февраль, март, апрель, май и июнь, июль, август, сентябрь, понимаете, це квартал, теперь я то думав уже все, бачте шо ваш натворив, теперь опять ехать тогда до этого отчитываться...», а на репліку ОСОБА_14 «опять отчитываться блин?» уточнює причину такої звітності: «ну вы понимаете, що це коррупционные эти, коррупционная статтья, це ж не я придумав, це в 364-й написано...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 надмірно детально та особисто характеризує рекомендовану ним особу (адвоката ОСОБА_62 ), повідомляючи ОСОБА_14 про те, що вона раніше працювала в нього помічником, що він регулярно направляє до неї клієнтів та підтримує з нею тісні робочі стосунки, а також повідомляючи відомості про зміну її прізвища та інші відомості приватного характеру, що виходить за межі формальної рекомендації фахівця та свідчить про особисту довіру і тісний неформальний зв`язок між ними: «та чого ж нет, договаривайтесь, конечно, ми з нею дуже багато справ у мене, дуже багато, я ее людям раджу, и вона помога, ………. вона ось в 19-м году пішла на свої хліба, я до неї частенько заходжу, там чи посоветоваться, ну знаєте молодий ум, все таке, і вона більше справ охватує чим я... у неї чоловік робив в етом самом в Інфок, він там оце, їх три учредителя було, це у неї не ОСОБА_63 , зараз вона ОСОБА_64 », а також: «та ей, двое деток, уже сраший син школу заканчує, ей уже лет наверно під 40, а у нас з нею такі хороші отношения сложились...».
Відтак зафіксована розмова від 11 листопада 2024 року, яка є черговим послідовним епізодом реалізації раніше досягнутої злочинної домовленості, у своїй сукупності підтверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 не лише продовжував консультувати ОСОБА_14 щодо процесуальної стратегії захисту (зокрема, роз`яснюючи незастосовність до нього доводів прокурора стосовно неможливості звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України), а й особисто рекомендував та фактично підбирав йому нового захисника з числа знайомих йому осіб ( ОСОБА_62 , яка раніше працювала його помічником), детально характеризуючи її професійні та особисті якості з метою переконання ОСОБА_14 звернутися саме до неї.
Наведене повністю узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими під час допиту в судовому засіданні, про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 порадив йому цього адвоката (деталізовано це викладено у п. 5.2.2.1. цього вироку), що свідчить про продовження суддею здійснення активного контролю за ходом кримінального провадження та створення підконтрольних йому умов його розгляду в інтересах отримання подальшої неправомірної вигоди.
5.4.6. Зустріч 21 листопада 2024 року ОСОБА_14 та ОСОБА_39 
 
21 листопада 2024 року у ході проведення НСРД була зафіксована зустріч та розмова ОСОБА_14 та ОСОБА_39 на тему, що має значення для цього кримінального провадження (протокол № 4; носій micro-SD № 2618).
Зафіксована розмова між ОСОБА_14 та адвокатом ОСОБА_34 (рекомендованою обвинуваченим ОСОБА_6 ) стосується переважно організаційних питань укладення договору про правову допомогу, однак містить ряд тез, що мають значення для цього кримінального провадження, зокрема:
 - ОСОБА_14 підтверджує факт відмови від послуг попереднього захисника ОСОБА_37 , повідомляючи про це телефоном третій особі ( ОСОБА_15 ): «Ч: підскажіть, спілкувався з захисником, сказав ви відмовились. ОСОБА_14 : ну да», та новому адвокату, пояснюючи це небажанням погоджуватися на перекваліфікацію діяння та закриття справи за спливом строків давності: «я говорю Саша, извини, я пошел нахуй, я по прямо сказал, я с тобой больше никаких делов делать не буду»;
- ОСОБА_14 прямо заявляє про намір домагатися саме виправдувального вироку, а не закриття провадження з нереабілітуючих підстав, посилаючись на раніше досягнуту з цього приводу домовленість із ОСОБА_6 : «мне все-таки хотелось бы получить оправдательного приговора, как мы с Вами договаривались»;
- адвокат ОСОБА_36 , у свою чергу, сама вказує на близький характер її стосунків із головуючим суддею, повідомляючи, що раніше працювала в нього помічником та добре обізнана зі стилем його роботи, зокрема щодо порядку і термінів складання судового рішення: «я знаю, как он работает... не будет перед этим сидеть и печатать, тем более он сказал мне набросай мне что там надо, а я сам что-то накидаю»;
- сторони узгоджують розмір та порядок оплати правової допомоги - гонорар у сумі 1000 доларів США за розгляд справи в суді першої інстанції з частковою попередньою оплатою готівкою на момент розмови: «я меньше тысячи не возьму долларов, честно... ну у меня сейчас десять есть, ну на следующей недельке закрою полностью»;
- обговорюють прогнозований подальший рух справи (дебати, останнє слово, ухвалення вироку орієнтовно в січні 2025 року з урахуванням запланованої відпустки судді ОСОБА_6 ): «он дойдет с вами до последнего слова и приговор он будет все равно в отпуске печатать».
Таким чином, попри переважно побутовий та організаційний характер цієї розмови, вона опосередковано підтверджує послідовність дій ОСОБА_14 на виконання попередньо досягнутої домовленості зі обвинуваченим ОСОБА_6 щодо забезпечення бажаного для нього результату розгляду справи, а також підтверджує факт тісних професійних зв`язків між суддею ОСОБА_6 та рекомендованим ним адвокатом ОСОБА_65 .
5.4.7. Зустріч 21 листопада 2024 року ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_39 
 
21 листопада 2024 року у ході проведення НСРД була зафіксована зустріч та розмова ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_39 на тему, що має значення для цього кримінального провадження (протокол № 4; носій micro-SD № 2618).
Зафіксована у ході проведення НСРД розмова, що відбулася в приміщенні суду за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та адвоката ОСОБА_39 , стосується переважно організаційних питань ознайомлення з матеріалами справи та узгодження графіку засідань, однак містить ряд тез, що мають значення для цього кримінального провадження, зокрема:
- ОСОБА_14 повідомляє ОСОБА_6 про укладення договору з новим захисником - ОСОБА_34 , підтверджуючи виконання наданої суддею рекомендації: «та вроде как на час, чтобы не ждать, в общем ОСОБА_66 , ОСОБА_67 будет, мы уже договор заключили», на що ОСОБА_6 реагує із запізнілою пропозицією альтернативного варіанту: « aaa ОСОБА_85 еще есть хороший адвокат»;
- ОСОБА_14 повторно повідомляє про телефонний контакт із прокурором ОСОБА_15 стосовно зміни захисника та підтверджує свою категоричну відмову від запропонованих прокурором умов: « ОСОБА_69 сегодня звонил, шо у вас новый адвокат?.. на ваши условия я не буду соглашаться»;
- ОСОБА_6 та ОСОБА_36 демонструють у присутності ОСОБА_14 неформальний, довірчий характер стосунків та узгоджують між собою графік розгляду справи ОСОБА_70 , а також власних, не пов`язаних із цим проваджень справ адвоката: « ОСОБА_71 , а ти ж встигнеш жо 15-го их в кучу собрать?.. того що я планую оце дело ОСОБА_14 закончу и их буду»;
- у розмові адвоката ОСОБА_39 з ОСОБА_14 , яка відбувається вже без участі судді, підтверджується хід оплати гонорару та раніше висловлений намір щодо отримання виправдувального вироку: «вы хотите отдать? ОСОБА_14 : «да, вам пока десять, сейчас дорешаем», а також прогнозовані процесуальні строки - дебати, останнє слово та ухвалення вироку в січні 2025 року: «мне хотя бы приговор, чтоб он уже в январе»;
- ОСОБА_14 висловлює критичне ставлення до прокурора ОСОБА_15 як особи, яка порушила раніше досягнуту домовленість щодо отримання виправдувального вироку: «все нормально шли, шли на оправдос, и тут этот ОСОБА_15 гандон по любому он его взял в оборот, сто процентов», на що адвокат ОСОБА_36 частково погоджується, зазначаючи про наполегливість позиції судді ОСОБА_6 у цьому питанні: «не ну ОСОБА_55 еще хорошо отбивался».
Окреслена розмова підтверджує безперервність та узгодженість дій обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та адвоката ОСОБА_39 на виконання раніше досягнутої домовленості щодо забезпечення бажаного для ОСОБА_14 результату розгляду кримінальної справи, а також додатково підтверджує факт тісних особистих та професійних зв`язків між суддею ОСОБА_6 та рекомендованим ним захисником ОСОБА_65 .
5.4.8. Зустріч обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 04 липня 2025 року
 
04 липня 2025 року у ході проведення НСРД була зафіксована зустріч та розмова ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_6 на тему, що має значення для цього кримінального провадження (протокол № 6 ; носії micro-SD № 3919т та № 3920т).
Зафіксована у ході проведення НСРД зустріч та розмова обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , що відбулася о 08 годині 06 хвилин біля Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, є черговим епізодом реалізації раніше досягнутої злочинної домовленості, у зв`язку з чим містить ряд тез, що мають визначальне значення для цього кримінального провадження, зокрема:
- ОСОБА_14 на початку розмови повідомляє, що прийшов на зустріч зі ОСОБА_6 за ініціативою адвоката ОСОБА_39 , яка наполягала на необхідності такого контакту в умовах невиконання ним фінансових зобов`язань перед нею: «Поговорить надо... может объясните... Гляньте, я короче ОСОБА_66 ну это мне ОСОБА_66 позвонила и сказала, что бы я к Вам подошел...»;
- ОСОБА_14 детально викладає обвинуваченому ОСОБА_6 хронологію та розмір коштів, переданих ним адвокату ОСОБА_72 за постановлення судових рішень, прямо вказуючи на прив`язку сум до конкретних процесуальних рішень («приговоров»), а також повідомляє про висунуту йому вимогу розрахунку саме перед ухваленням остаточного рішення у справі: «Я ОСОБА_66 дал пятьсот долларов сначала за работу, потом я ей дал тысячу долларов за приговор, за один которого я вообще не понимаю. Потом я дал ей двести долларов за второй приговор... И вот она мне звонит неделю назад и говорит отдай мне мои остальные пятьсот долларов. Я говорю ОСОБА_66, ну давай сначала закончим дело, я потом все отдам... Потом она мне звонит и говорит, чтобы я к Вам зашел... Я так понял, что я пока с Вами не рассчитаюсь то не будет никакого решения!? Я вот это сижу теперь вот и не пойму нифига уже...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 у відповідь на викладені обставини не спростовує та не заперечує наведений ОСОБА_14 зв`язок між розрахунками з адвокатом та прийняттям судового рішення, а обмежується формальним переведенням розмови на організаційні питання призначення справи до розгляду: «Так а чего Вы, ну мы ж назначили на дату, будем собираться»;
- ОСОБА_6 висловлює занепокоєння можливим запізненням ОСОБА_14 до дати ухвалення вироку, що свідчить про наявність між ними попередньо узгодженого графіка, прив`язаного до виконання ОСОБА_14 взятих на себе зобов`язань: «Ну Вы же говорили, что там машина сломалась... что позже чуть-чуть этот самый... успеете до приговора?», на що ОСОБА_14 запевняє про дотримання строків: «Да...», «Я просто успеваю... что бы вы не думали...»;
- ОСОБА_6 у відповідь підкреслено демонструє відсутність підозр щодо ОСОБА_14 , водночас непрямо визнаючи очікування від нього певних дій: «Да я ничего не думаю... ну что мы первый день видимся... я думал у Вас там шось трапилось...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 виправдовує можливі затримки в розгляді справи ОСОБА_14 навантаженістю іншими кримінальними провадженнями, зокрема пов`язаними з військовослужбовцями, які перебувають під вартою, чим опосередковано підтверджує, що темпи розгляду справи ОСОБА_14 перебувають під його особистим контролем та регулюванням: «да ради Бога... Вы же понимаете что было как из-за прокурора так из-за нашей работы может быть. Ну вот если военного тянут... ну двоих человек застрелил понимаете, и он под стражей... Ну как я могу его не слушать и сказать что я был в деле ОСОБА_14 да, понимаете? Поэтому тут....»;
- ОСОБА_14 уточнює дату призначеного судового засідання, а обвинувачений ОСОБА_6 підтверджує її та рекомендує ОСОБА_14 прибути до цієї дати: « ОСОБА_55 у нас семнадцатого заседание да? ОСОБА_6 «У нас семнадцатого...» ОСОБА_14 : «А скажите, что мне до семнадцатого или...?», ОСОБА_6 «Ну приезжайте конечно до семнадцатого... Ну там когда получится так и приедете... сегодня то какое число, второе чи третье?», ОСОБА_14 : «четвертое», ОСОБА_6 : «а четвёртое»;
- обвинувачений ОСОБА_6 , пояснюючи ОСОБА_14 можливість затримки чи перенесення розгляду його справи через непередбачені обставини в роботі судді (виклик на санкціювання запобіжного заходу, розгляд інших термінових справ тощо), одночасно наголошує на обмеженій кількості випадків такого перенесення за весь час розгляду справи, підкреслюючи свою особисту зацікавленість у контролі за її просуванням: «ну планируем так... ну Вы ж понимаете, что может быть... не ну вот что бы вы не заручались... потом сказали Щербина я тебе последний зуб вырву... Потому что может быть так, вот привели кого-то на санкцию да допусти, и как раз на Ваше дело. Вот стоит полицейский и кого-то арестовали... ну то есть бывают и в вашей жизни не предвиденный ситуации... Ну за все время рассмотрения Вашего дела, сколько там раз два три может было...Понимаете, ни каждый же раз, я ж все время на месте», на що ОСОБА_14 висловлює нетерпіння щодо завершення справи: «Просто хочется уже закончить»;
- обвинувачений ОСОБА_6 прямо повідомляє ОСОБА_14 про особисте редагування ним тексту судового рішення, підготовленого іншою особою (адвокатом), із внесенням власних коригувань за змістом, що є прямим доказом його особистої обізнаності та контролю за остаточним змістом майбутнього вироку: «Да да... воно там этот самый... я там його и правив, там конечно вона по-своему, я там трошки подругому його там бачу, ну в любом случае там жжешь слепить його все можна»;
- обвинувачений ОСОБА_6 прямо вказує на необхідність конспірації зустрічей з ОСОБА_14 та уникнення їх напередодні дати ухвалення судового рішення з метою убезпечення себе від викриття протиправної діяльності, вживаючи термін « разведчики» на позначення сторонніх осіб, здатних виявити факт позапроцесуального спілкування: ОСОБА_14 «или семнадцатого?» ОСОБА_6 «да не надо день в день, что бы Вас тут бачили раньше... бо тут всі кругом... разведчики...», на що ОСОБА_14 висловлює розуміння отриманих вказівок: «все я понял, хорошо ОСОБА_55, спасибо!».
Окреслена розмова підтверджує безперервність та узгодженість дій обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 на виконання раніше досягнутої злочинної домовленості щодо забезпечення бажаного для ОСОБА_14 результату розгляду кримінальної справи. Зокрема, зі змісту розмови вбачається, що на момент цієї розмови текст судового рішення у справі ОСОБА_14 вже фактично перебував у стані підготовки, будучи особисто відредагованим обвинуваченим ОСОБА_6 , який прив`язував дату його ухвалення до особистого прибуття ОСОБА_14 та одночасно вживав заходів для приховування факту їхнього позапроцесуального спілкування.
Наведене у сукупності свідчить про те, що станом на дату цієї розмови обвинувачений ОСОБА_6 продовжував очікувати від ОСОБА_14 виконання ним раніше взятих на себе зобов`язань щодо передачі наступної частини неправомірної вигоди як умови постановлення бажаного для останнього вироку.
5.4.9. Передача другої частини неправомірної вигоди 16 липня 2025 року
 
5.4.9.1. 16 липня 2025 року у період часу з 08 години 05 хвилин до 08 години 20 хвилин детективи НАБУ, перебуваючи у службовому автомобілі за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Івана Богуна, у присутності понятих ОСОБА_73 та ОСОБА_74 провели огляд та вручення ОСОБА_14 заздалегідь ідентифікованих грошових коштів у сумі 1000 доларів США - 10 купюр номіналом 100 доларів США кожна, з відповідними серіями та номерами (протокол № 11).
Після цього ОСОБА_14 під контролем правоохоронних органів на власному автомобілі марки Фольксваген Кадді прибув до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, після чого у період часу з 08 години 57 хвилин по 09 годину 10 хвилин між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 відбулася зустріч та розмова напередодні ухвалення судового рішення, окреслена зустріч є кульмінаційним епізодом реалізації раніше сформованого злочинного наміру, у ході втілення в життя якого безпосередньо зафіксовано факт передачі неправомірної вигоди, у зв`язку з чим суд окремо звертає увагу на такі обставини (протоколи № 2, № 5, носії micro-SD № 3630т, № 3631т та № 3632т):
- о 08 год. 57 хв. ОСОБА_14 підійшов до автомобіля білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_9 , з якого вийшов обвинувачений ОСОБА_6 ; ОСОБА_6 привітався з ОСОБА_14 , після чого між ними відбулася розмова, під час якої обвинувачений ОСОБА_6 тримав у руці прозорий пакет з помідорами;
- ОСОБА_14 на початку зустрічі уточнює дату ухвалення судового рішення, а обвинувачений ОСОБА_6 підтверджує, що наступного дня відбудеться останнє слово підсудного: «ОСОБА_55 скажите, что мы завтра вынесем решение? ОСОБА_6 : «ну у нас же завтра последнее слово...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 , у відповідь на повторне занепокоєння ОСОБА_14 щодо можливості зриву запланованого результату, вичерпно перелічує єдино можливі підстави для перенесення розгляду справи (власна смерть, смерть чи хвороба прокурора), тим самим підтверджуючи повний контроль над ходом та результатом провадження: «ну что здесь может быть... ну если только извините я сдохну, или прокурор сдохнет, новый придет, то тогда только может перенестись, ну что может случится... ну я не знаю, ну заболел кто-то умер... понимаете, что еще...»;
- ОСОБА_14 повідомляє про необхідність розмови, а обвинувачений ОСОБА_6 пропонує піднятися до приміщення суду, повідомляючи про заплановане на цей час оголошення іншого судового рішення та необхідність забрати валізу, яку брав додому: ОСОБА_14  «надо да... поговорить...», ОСОБА_6 : « ну давайте поднимемся, сейчас секунду... у меня там сейчас оглашение...ну секунду, я сейчас заберу чемодан, то я домой брал...»;
- ОСОБА_14 уточнює формат подальшого спілкування «что в машину или как?», після чого прямо апелює до наявності раніше досягнутої домовленості та висловлює сподівання на її остаточну реалізацію наступного дня: «та ну что... мы ж с вами договорились... мне лишь бы ОСОБА_55 что бы уже завтра поставили точку... и забыть...», на що обвинувачений ОСОБА_6 відповідає підтвердженням готовності виконати обіцяне, дорікаючи ОСОБА_14 споживацьким ставленням: «та я б ее уже давно поставил... Вы ж вот просто подходите с точки зрения покупателя и обывателя...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 пояснює ОСОБА_14 процесуальну необхідність дотримання формальних вимог (вручення копії постанови потерпілому після зміни обвинувачення) з метою унеможливлення подальшого скасування вироку, а також висловлює переконання щодо небажаності для сторони обвинувачення визнання відмови від обвинувачення чи ухвалення виправдувального вироку: «но ладно бы я врал, но у вас же есть еще миллион возможностей спросить... надо копию постановления потерпевшему... это все основания для отмены... для них оправдательный приговор, отказ от обвинения это... ОСОБА_14 : «ну выговор...», ОСОБА_6 : «это смерть...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 , з`ясувавши у ОСОБА_14 , що обвинувальний акт у його справі затверджував саме перший заступник прокурора області, повідомляє про факт відставки цієї особи та висловлює загальне міркування про типову практику, за якою новопризначене керівництво прокуратури зазвичай критично оцінює рішення, ухвалені попередником, та висловлює незгоду з обраним ним підходом: «ОСОБА_15 вот если... он утверждал обвинительное заключение?, ОСОБА_14 : «нет... зам... первый зам», ОСОБА_6 , «aaa... ну вот, первый зам прокурора области получается сейчас пошел в отставку... но в любом случае тот, кто поддерживал обвинение получит пиздюлей, сразу найдется новый какой то, важный, главный, умный, который скажет вы знаете, а вот со мной не посоветовались...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 прямо підтверджує наявність раніше досягнутої з ОСОБА_14 домовленості та наголошує на послідовному дотриманні ним взятих на себе зобов`язань упродовж усього розгляду справи, посилаючись на приказку свого покійного батька щодо оцінки людини за її вчинками: «вы не должны... подождите...давайте судить по последствиям, как у меня батя покойный говорил «об умысле человека говорят его действия», я вот сколько вам раз говорил, что вот так, вот так... я вас хоть раз подвел? ОСОБА_14 : «не», ОСОБА_6 : «ну... все время у нас шло так как мы планировали, экспертизу говорили назначить - назначили, говорили, что вот так вот можно выйти на этот... вы стали думать что мне лучше оправдательный или вот этот...»;
- безпосередньо після цієї репліки, під час обміну репліками про форс-мажорні обставини «ракета прилетит», обвинувачений ОСОБА_6 вказує ОСОБА_14 покласти кошти до прозорого пакета з помідорами, який тримає у лівій руці, після чого ОСОБА_14 дістає з правої кишені та передає ОСОБА_6 грошові кошти: «та я знаю... та кидайте в этот самый, наверное... в этот... ( ОСОБА_6 показує на прозорий пакет з помідорами, який знаходиться в його лівій руці. В цей момент ОСОБА_14 дістає з правої кишені одну тисячу доларів США та передає її ОСОБА_6 ) ОСОБА_6 : та не надо, сюди кидайте... ( ОСОБА_14 протягує руку з грошовими коштами до ОСОБА_6 )»;
 - після отримання коштів обвинувачений ОСОБА_6 висловлює занепокоєння щодо камер відеоспостереження, на що ОСОБА_14 заспокоює його щодо напрямку їх огляду: «одни камеры кругом, и все дивляться, дивляться, дивляться...» ОСОБА_14 : «они ж не в ту сторону дивляться»;
- обвинувачений ОСОБА_6 детально повідомляє ОСОБА_14 про фактичний стан готовності тексту судового рішення, підтверджуючи його щоденне доопрацювання вдома з огляду на запланований власний вихід у відпустку, а також про самостійне планування процесуальної процедури оголошення вироку із забезпеченням присутності всіх учасників процесу з метою унеможливлення його подальшого скасування: «пойду я сейчас этот самый... завтра збираемося тоді... я его специально назначил... я просто домой беру... каждый день пишу, пишу, пишу... потому что у меня отпуск через десять дней, неделя осталась до отпуска... Если б я его не хотел закончить, понимаете, у нас все готово, осталось только огласить, но огласить тоже надо правильно. Чтоб были вы, адвокат, прокурор, чтоб потом никто после нескольких лет этих всех мытарств, чтоб потом не написала какая-то собака - а не было в процессе того то, и гоп апелляция нашла до чего доебаться и отменили понимаете....»; на репліку ОСОБА_14 «Мы ж вроде бы уже все... все процессы....» обвинувачений ОСОБА_6 уточнює необхідність обов`язкової присутності всіх учасників саме на стадії останнього слова: «Я вам говорю за то, что в процессе сейчас на последнем слове каждый должен быть, присутствовать. Прошлый раз одно получилось, в этот раз другое... Спасибо в любом случае!»;
- згодом, о 09 годині 02 хвилини ОСОБА_6 дістав з пакета грошові кошти, які йому передав ОСОБА_14 , та поклав їх собі до кишені;
- обвинувачений ОСОБА_6 прямо запевняв ОСОБА_14 в ухваленні саме виправдувального вироку, притишуючи при цьому голос, та повідомляв точний процесуальний план дій - взяття рішення додому для доопрацювання ввечері та вночі з подальшим оголошенням наступного дня: «Вам сказали, что будет оправдательный приговор (каже тихим голосом) поэтому без всяких этих самих... наберитесь терпения, він в любом случае будет вот и все... Я его візьму... это ж у нас завтра да?.. на после обеда. Я возьму его сегодня на вечер подправлю и подправлю... я планирую завтра после вашего последнего слова уйти в совещательную и уже на следующий день на утро, ночь с ним поработаю, объявить. Потому что оправдательный он должен быть чистый, чтоб вы понимали оправдательный написать тяжелее, чем обвинительный. Так что настраивайтесь на позитивное, в любом случае он будет, в любом случае никто никуда уже не денется, закончим, не переживайте, вопрос в другом, я не хочу наврочить... ну просто 99 из 100 что его гепнуть... ну включит админ ресурс, сейчас новий прокурор придет области...»;
- обвинувачений ОСОБА_6 висловлює побоювання щодо можливого втручання нового прокурора обласної прокуратури у результат розгляду справи («адмінресурсу»), водночас наводячи ОСОБА_14 приклад з власної багаторічної судової практики щодо багаторазового скасування виправдувальних вироків в апеляційній та касаційній інстанціях у подібній справі, тривалістю 15 років: «вот ОСОБА_86 прокуратура области утверждала ДТП я рассматривал, оправдательный выносил... два или три раза он ходил верхом и то есть опять новое рассмотрение, то есть человек судился 15 лет», на репліку ОСОБА_14 про можливе застосування ст. 365 КК України обвинувачений ОСОБА_6 роз`яснює процесуальні наслідки скасування вироку за статтею 367 КК України з поверненням справи до розгляду за первісною статтею 191 КК України, вказуючи на обмежене коло осіб серед прокурорів, з якими можливо досягти домовленості: «если отменяется приговор по 367-й, мы опять возвращаемся к печке, опять вы начинаете рассматриваться с той статьи которая у вас была, 191-й... Сколько оно еще может быть... есть там к кому подойти но там же бля космонавты»;
- у відповідь на запитання ОСОБА_14 щодо можливості додаткової передачі коштів іншим особам у разі скасування вироку «а я понял... ну даже если по штуке им дать... три...», обвинувачений ОСОБА_6 підтверджує недостатність такої суми для забезпечення виправдувального вироку в разі нового розгляду справи, тим самим визнаючи існування корупційної практики на рівні прокуратури та вищих судових інстанцій, після чого посилається на власний досвід розгляду справи авторитета злочинного світу: «я думаю что вы не отделаетесь за оправдательный этими деньгами. Но вот у меня был, я вам рассказывал... я судил вора в законе Асаян Нодарий Жоржикович...».
5.4.9.2. Щодо окреслених обставин другого епізоду передачі неправомірної вигоди, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , серед іншого, повідомив, що передача другої частини неправомірної вигоди у сумі 1000 доларів США відбулася 16 липня 2025 року, тобто за день до дати ухвалення судового рішення, яка очікувано мала відбутися 17 липня 2025 року. Зранку зазначеного дня в м. Павлоград у присутності понятих детектив НАБУ видав свідку попередньо відксерокопійовані грошові кошти у сумі 1000 доларів США, а також закріпив на тілі свідка спеціальні технічні засоби аудіо- та відеофіксації і надав йому мобільний телефон для здійснення конфіденційного співробітництва. Після цього свідок на власному автомобілі марки Volkswagen Caddy (державний номерний знак НОМЕР_10 ) прибув до будівлі Павлоградського міськрайонного суду, де відбулася його зустріч з обвинуваченим ОСОБА_6 . Свідок запитав у судді, куди слід покласти грошові кошти, на що обвинувачений ОСОБА_6 вказав на пакет з продуктами (овочами та фруктами), що знаходився поруч. За вказівкою судді свідок поклав грошові кошти у сумі 1000 доларів США до вказаного пакета, після чого обвинувачений ОСОБА_6 особисто переніс цей пакет до свого автомобіля.
Таким чином, зафіксована зустріч є прямим доказом факту одержання обвинуваченим ОСОБА_6 від ОСОБА_14 другої (завершальної) частини неправомірної вигоди у сумі 1000 доларів США, що в сукупності з раніше переданою першою частиною у розмірі 1000 доларів США складає загальну суму одержаної обвинуваченим неправомірної вигоди у розмірі 2000 доларів США, безпосередньо напередодні ухвалення судового рішення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_14 . Зміст супровідної розмови додатково підтверджує повний контроль обвинуваченого над процесуальним ходом справи, особисту підготовку ним тексту завідомо узгодженого судового рішення та обізнаність щодо корупційного характеру взаємовідносин на різних рівнях системи правосуддя.
5.4.10. Зустріч обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 17 липня 2025 року
 
17 липня 2025 року у ході проведення НСРД була зафіксована чергова зустріч та розмова ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_6 на тему, що має значення для цього кримінального провадження (протокол № 7 ; носій micro-SD № 3629т).
Зафіксована 12 годині 50 хвилин біля Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області зустріч та розмова обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_14 є черговим епізодом систематичного позапроцесуального спілкування у межах реалізації раніше досягнутої злочинної домовленості, під час якого обвинувачений ОСОБА_6 особисто здійснює підготовку процесуального документа в інтересах підсудного, у зв`язку з чим суд окремо звертає увагу на такі обставини:
- ОСОБА_14 зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_6 біля будівлі суду, під час якої останній повідомив про намір допомогти ОСОБА_14 у складенні скарги на адресу прокуратури області щодо систематичної неявки прокурора ОСОБА_15 в судові засідання: «Забув вчора бля... (не зрозуміло)..., ОСОБА_14 : «опять прокурор кони мочит, да?», ОСОБА_6 : «сейчас я Вам продиктую... это самое, мы знаете що спробуємо... ми напишем їм листа на електронку і прикріпим Вашу скаргу... Ви озвучите свою позицію... прокурор області... если он не отреагирует», ОСОБА_14 : «угу»;
- обвинувачений ОСОБА_6 повідомляє про попереднє звернення до сторони обвинувачення з цього приводу та про надходження у відповідь заяви від прокурора: «тільки вчора поговорили... прихожу на столе заявление...»;
- о 12 годині 51 хвилині ОСОБА_6 з ОСОБА_14 зайшли до будівлі Павлоградського міськрайонного суду, піднялися на другий поверх та зайшли до залу судових засідань № 2, де ОСОБА_6 звернувся до працівниць апарату суду з проханням надати аркуші паперу: «Девочки можно пару листочков?»;
- о 12 годині 53 хвилини ОСОБА_6 та ОСОБА_14 зайшли до зали судових засідань № 2, після чого обвинувачений ОСОБА_6 особисто передав ОСОБА_14 аркуш паперу та ручку і продиктував йому текст скарги на прокурора;
- обвинувачений ОСОБА_6 особисто продиктував ОСОБА_14 повний текст скарги, включно з реквізитами адресата, змістом та стилістичним оформленням документа (в тому числі вказавши на необхідність написання слова «Ганьба» та проставлення п`яти знаків оклику), а також уточнив у ОСОБА_14 процесуальну інформацію, необхідну для складення тексту скарги (дату перебування справи в суді): «Павлогорадському суду... Павлогорадському суду»... З якого часу справа в суді? ОСОБА_14 : з двадцатого года. ОСОБА_6 : «Павлогорадському суду судді ОСОБА_6, копія... трошки нижче… Вот тут копія пишіть, двоеточие... Прокурору Дніпропетровської області. Скарга. На протязі останніх п`яти рокі прокурор ОСОБА_75 незаконно переслідує мене у кримінальному провадженні у кримінальній справі за ст. 367 ККУ... За період розгляду справи, за вини прокурора неодноразово зривалися судові засідання. 17 липня 2025 року прокурор ОСОБА_75 знову не з`явився до суду та надав заяву про чергове відкладення засідання через те, що цей пан прокурор перебуває у відпустці. З абзаца напишіть « Ганьба ». «Восклицательных знаков штук п`ять. Опять з абзаца Прошу в найкоротший термін призначити справу до розгляду та змусити прокурора ОСОБА_75 виконувати свій основний конституційний обов`язок з`являтись до суду у кримінальних провадженнях". Сьогоднішнє число.»;
- обвинувачений ОСОБА_6 особисто організував виготовлення копій продиктованого ним документа та надав ОСОБА_14 чіткі процесуальні вказівки щодо подальшого використання скарги: «Сейчас я Вам розксерю його... Одне прочитаєте нам одразу... Будете виходити, здасте в канцелярію щоб вона пройшла ... Ясно? ОСОБА_14 : угу. ОСОБА_6 : «Все, желаю удачи!», після чого ОСОБА_6 вийшов та через хвилину повернувся з виготовленими копіями документа, повторно роз`яснивши порядок їх подальшого використання: «( ОСОБА_6 вийшов та через хвилину зайшов) Це оригінал... здасте! Оце такі самі копії... одну залишите собі... ОСОБА_14 : угу»;
- обвинувачений ОСОБА_6 заздалегідь інструктує ОСОБА_14 щодо його реплік під час судового засідання стосовно неявки прокурора та зачитування підготовленої скарги, фактично прописуючи сценарій майбутнього судового засідання, включно з власними репліками як головуючого судді: «сейчас під запис скажете в мене скарга... ми об`явим, що прокурора немає... скажете Ваша честь в мене скарга... я «Що Ви хотіли?»... Ви зачитаєте. ОСОБА_14 : угу... одну здасть? ОСОБА_6 : одну здасте а ту лишите собі... в п`ятий зал проходьте по коридору...»;
- о 13 годині 01 хвилині ОСОБА_6 та ОСОБА_14 вийшли із зали судових засідань № 2 та попрямували до зали судових засідань № 5 для проведення судового засідання; о 13 год. 02 хв. відбулося судове засідання за участі судді ОСОБА_6 , секретаря, обвинуваченого ОСОБА_14 та адвоката ОСОБА_39 , на якому ОСОБА_14 зачитав скаргу, зміст якої йому попередньо особисто продиктував головуючий суддя ОСОБА_6 , після чого судове засідання продовжилося розглядом справи по суті.
Таким чином, зафіксована зустріч підтверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 , після одержання від ОСОБА_14 другої частини неправомірної вигоди, продовжував здійснювати повний контроль над ходом кримінального провадження, а неявка прокурора ОСОБА_15 в судове засідання призвела до зриву раніше запланованого обвинуваченим строку ухвалення судового рішення у справі. Реагуючи на це, обвинувачений ОСОБА_6 особисто розробив та продиктував підсудному ОСОБА_14 текст скарги на прокурора, заздалегідь визначив сценарій подальшого судового засідання, що додатково підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими під час допиту в судовому засіданні (обставини написання цієї скарги ОСОБА_14 також викладені у п. 5.2.2.1. цього вироку).
VI. Оцінка суду
 
6.1. Узагальнений виклад встановлених судом обставин
 
Дослідивши наведені докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними такі фактичні обставини:
- (1) 01 квітня 2021 року - кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_14 (внесене до ЄРДР № 42019040000000087) розподілено на суддю Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 ;
- (2) не пізніше 16 липня 2024 року (поза межами судового засідання, у Палаці правосуддя) - ОСОБА_6 висловив ОСОБА_14 прохання надати неправомірну вигоду у розмірі 2000 доларів США за постановлення виправдувального вироку у кримінальному провадженні щодо останнього;
- (3) 14 жовтня 2024 року - ОСОБА_14 звернувся до НАБУ із заявою про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, надав добровільну згоду на конфіденційне співробітництво, у зв`язку з чим розпочато досудове розслідування;
- (4) 18 жовтня 2024 року - під час зафіксованої НСРД розмови ОСОБА_6 підтвердив наперед узгоджений результат розгляду справи, попросив підготувати на флеш-носії проект тексту вироку та повідомив про наявність «знайомого в апеляційному суді», здатного за грошову винагороду вплинути на розподіл справи в апеляційній інстанції;
- (5) 24 жовтня 2024 року - ОСОБА_14 , діючи під контролем НАБУ з використанням попередньо ідентифікованих та вручених йому грошових коштів, передав ОСОБА_6 першу частину неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, вкладену до файлу з процесуальними документами, у приміщенні Павлоградського міськрайонного суду;
- (6) 16 липня 2025 року - ОСОБА_14 , діючи під контролем НАБУ, передав ОСОБА_6 другу (завершальну) частину неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, вклавши грошові кошти до пакета з продуктами за вказівкою обвинуваченого; загальний розмір одержаної ОСОБА_6 неправомірної вигоди склав 2000 доларів США;
- (7) 17 липня 2025 року - ОСОБА_6 продовжував здійснювати контроль над ходом судового провадження, особисто продиктувавши ОСОБА_14 текст скарги на прокурора та сценарій подальшого судового засідання;
- (8) 25 липня 2025 року - суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 постановив вирок, яким ОСОБА_14 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 367 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
6.2. Щодо окремих елементів складу злочину
 
6.2.1. Щодо суб`єкта злочину
 
Суб`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, є спеціальний суб`єкт - службова особа, яка займає відповідальне становище. Відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України до таких осіб законодавець прямо відніс суддів.
Суд зазначає, що примітка до ст. 368 КК України розрізняє службових осіб, які займають особливо відповідальне становище (п. 1 примітки - зокрема судді Конституційного Суду України та Верховного Суду, що тягне за собою кваліфікацію за ч. 4 ст. 368 КК України), та службових осіб, які займають відповідальне становище (п. 2 примітки - судді місцевих та апеляційних судів, що тягне за собою кваліфікацію за ч. 3 ст. 368 КК України).
Позаяк ОСОБА_6 обіймав посаду судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області - суду першої інстанції, а не Верховного Суду чи Конституційного Суду України, - його дії підлягають кваліфікації саме за ч. 3, а не за ч. 4 ст. 368 КК України.
Як установлено судом у п. 5.1 цього вироку, обвинувачений ОСОБА_6 станом на час учинення інкримінованого йому діяння обіймав посаду судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, а отже, є належним суб`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
При цьому суд ураховує, що неправомірна вигода надавалася та одержувалася саме у зв`язку зі владними повноваженнями обвинуваченого як судді. Кримінальна відповідальність за ст. 368 КК України настає в разі, коли особа, яка надає неправомірну вигоду, усвідомлює, що надає її саме такій особі й у зв`язку з можливостями її посади, а особа, яка одержує таку вигоду, розуміє значущість займаної нею посади, її статусність та можливості (постанова ККС ВС від 27 серпня 2024 року у справі № 303/3590/20).
Зі змісту зафіксованих НСРД розмов (пп. 5.4.1, 5.4.3.1, 5.4.9.1 цього вироку) вбачається, що обидва учасники спілкування чітко й послідовно пов`язували розмір і мету грошових коштів виключно з ухваленням судового рішення у справі № 185/2507/21, перебування якої в провадженні ОСОБА_6 жодною зі сторін комунікації не ставилося під сумнів.
6.2.2. Щодо об`єктивної сторони злочину
 
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у формулюванні, визнаному судом доведеним, охоплює дві самостійні, але пов`язані єдиним умислом форми злочинної поведінки: (1) прохання службовою особою, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе, та (2) одержання такою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах особи, яка її надала, дій з використанням наданої їй влади.
Суд встановив, що прохання про надання неправомірної вигоди у розмірі 2 000 доларів США було висловлено ОСОБА_6 не пізніше 16 липня 2024 року (п. 5.2.2.1 цього вироку), а одержання обумовленої вигоди відбулося двома частинами - 24 жовтня 2024 року та 16 липня 2025 року (пп. 5.4.3, 5.4.9 цього вироку).
Суд зазначає, що поняття «з використанням наданої влади чи службового становища» з погляду кваліфікації за ст. 368 КК України не обмежується діями (бездіяльністю) в межах формальної службової компетенції і включає в себе використання службовою особою будь-яких можливостей, обумовлених займаною посадою (постанова Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 463/4573/13-к; постанова Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 712/4212/15-к). У цій справі обвинувачений діяв саме в межах повноважень головуючого судді у справі № 185/2507/21, що перебувала в його провадженні, а отже, ознака вчинення дій «з використанням наданої влади» доведена безпосередньо змістом досліджених судом доказів.
Для кваліфікації дій обвинуваченого не має значення, що між висловленим проханням і фактичним одержанням вигоди минув значний проміжок часу, а сама вигода передавалася частинами: для встановлення в діях службової особи складу злочину, передбаченого ст. 368 КК України, не мають значення такі обставини, як те, чи була неправомірна вигода одержана до або після вчинення службовою особою обумовлених нею дій із використанням службового становища, а також чи було заздалегідь обумовлено одержання неправомірної вигоди.
Дії обвинуваченого щодо одержання неправомірної вигоди 24 жовтня 2024 року та 16 липня 2025 року становлять єдиний, продовжуваний злочин, що охоплюється спільним умислом обвинуваченого, сформованим ще до 16 липня 2024 року, коли він визначив загальну (кінцеву) суму неправомірної вигоди у розмірі 2 000 доларів США та в подальшому послідовно, без зміни умов, домагався її отримання двома платежами. Це відрізняє даний випадок від ситуації, коли отримання розцінюється як повторне, а не єдине кримінальне правопорушення: дії особи не охоплюються єдиним наміром на одержання неправомірної вигоди, якщо вона щоразу після виконання певних дій називає потерпілому різні суми грошових коштів, керуючись щоразу самостійним умислом. У цій справі, на відміну від наведеного прикладу, розмір і мета вигоди (2 000 доларів США за ухвалення виправдувального вироку) залишалися незмінними впродовж усього періоду вчинення злочину, що підтверджує єдність умислу обвинуваченого.
6.2.3. Щодо суб`єктивної сторони злочину
 
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 368 КК України, характеризується виключно прямим умислом і корисливим мотивом. Зі змісту зафіксованих НСРД розмов (зокрема, наведених у пп. 5.4.1, 5.4.4, 5.4.9 цього вироку) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх наслідки та бажав їх настання, діючи виключно з корисливих мотивів, спрямованих на особисте збагачення за рахунок використання наданих йому владних повноважень судді.
6.2.4. Щодо відсутності провокації злочину з боку правоохоронних органів
 
Оцінюючи доводи сторони захисту про наявність провокації, суд керується усталеними критеріями, виробленими практикою Європейського суду з прав людини щодо розмежування допустимого контролю за вчиненням злочину та неприпустимої провокації. Ключовими факторами такого розмежування є (1) наявність достатніх підстав для проведення відповідних заходів та (2) роль правоохоронних органів у вчиненні злочину - тобто чи обмежилися вони переважно пасивним розслідуванням уже сформованого наміру особи, чи фактично приєдналися (підбурили) до злочину, якого особа без їхньої участі не вчинила б. Аналогічного підходу дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 751/7557/15-к.
Застосовуючи наведені критерії до обставин цієї справи, суд констатує, що:
- підставою для проведення НСРД слугувала добровільна заява ОСОБА_14 від 14 жовтня 2024 року, подана ще до початку будь-яких контрольованих заходів (п. 5.3.3 цього вироку);
- ініціатива щодо висловлення прохання про надання неправомірної вигоди, визначення її розміру та порядку передачі в обох епізодах (24 жовтня 2024 року та 16 липня 2025 року) виходила від обвинуваченого ОСОБА_6 , що детально викладено в пп. 5.4.2, 5.4.3, 5.4.9 цього вироку;
- правоохоронні органи забезпечили лише документальну фіксацію та контроль за вже сформованим і послідовно реалізовуваним обвинуваченим злочинним наміром, не вчиняючи жодних дій з підбурення обвинуваченого до вчинення злочину.
Суд окремо розглянув довід захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 - про звернення до Генерального прокурора України із заявою про вчинення детективом НАБУ ОСОБА_19 та працівником УСР НП України ОСОБА_20 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 370 КК України (провокація підкупу). Суд зазначає, що сам факт подання такої заяви не є встановленням вини зазначених осіб у вчиненні цього злочину та не звільняє суд від обов`язку самостійно оцінити зібрані у справі докази на предмет провокації за критеріями, викладеними вище. Оскільки, як установлено судом, ініціатива щодо прохання про надання неправомірної вигоди та визначення її умов у повному обсязі виходила від обвинуваченого і передувала будь-якому залученню детективів НАБУ, саме по собі подання зазначеної заяви до Генерального прокурора не спростовує висновку суду про відсутність провокації та не є підставою для визнання зібраних доказів недопустимими.
За таких обставин суд доходить висновку про відсутність провокації злочину з боку працівників НАБУ, детективів чи прокурорів САП.
6.3. Висновки суду
 
6.3.1. При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 і 4 ст. 17 КПК України, що передбачають, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи (постанова Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к).
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішенні має пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер умислу.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
6.3.2. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
6.3.3. Застосовуючи наведені стандарти доведення до обставин цього кримінального провадження, суд зазначає таке.
Версія обвинувачення про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, висловив ОСОБА_14 прохання надати неправомірну вигоду за ухвалення виправдувального вироку та одержав таку вигоду двома частинами, підтверджується сукупністю взаємоузгоджених і не суперечливих між собою джерел доказів, а саме: результатами негласних слідчих (розшукових) дій, що безпосередньо зафіксували зміст розмов обвинуваченого з ОСОБА_14 та сам момент передачі грошових коштів (пп. 5.4.1, 5.4.3.1, 5.4.9.1 цього вироку); висновком судової експертизи, який підтвердив належність голосу і мовлення на цих фонограмах саме обвинуваченому ОСОБА_6 (п. 5.3.4 цього вироку); показаннями свідка ОСОБА_14 , які повністю узгоджуються зі змістом зафіксованих розмов (пп. 5.2.2.1, 5.4.3.2, 5.4.9.2 цього вироку); а також протоколами огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів (п. 5.3.3 цього вироку).
Суд перевірив і версію сторони захисту про наявність провокації злочину з боку правоохоронних органів. Однак ця версія не пояснює встановлених судом обставин: ані того, що ініціатива щодо визначення розміру неправомірної вигоди, порядку та строків її передачі повністю і послідовно виходила від обвинуваченого (п. 5.4.2 цього вироку), ані того, що звернення ОСОБА_14 до НАБУ відбулося задовго до початку будь-яких контрольованих заходів і на підставі вже сформованого до того моменту прохання обвинуваченого (п. 5.3.1 цього вироку), ані того, що обвинувачений самостійно, без будь-якого стимулювання з боку сторони обвинувачення, продовжував демонструвати обізнаність про досягнуту домовленість та контроль над процесуальним ходом справи через понад рік після першого контакту з детективами НАБУ (п. 5.4.8 цього вироку). Відтак наведена версія захисту не дає альтернативного пояснення сукупності встановлених фактів і не породжує обґрунтованого сумніву в доведеності вини обвинуваченого.
Суд також ураховує позицію самого обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та не оспорював встановлених у судовому засіданні обставин. Разом з тим, зважаючи на те, що захисник обвинуваченого підтримував відмінну від позиції свого підзахисного версію про провокацію злочину, суд не обмежився самим лише визнанням вини, а здійснив повну й самостійну перевірку достатності та допустимості доказів, зібраних стороною обвинувачення, дійшовши висновку про їх узгодженість із позицією обвинуваченого.
Отже, єдиною версією події, яка може пояснити осторонньому спостерігачу всю сукупність фактів, установлених у ході розгляду ВАКС цього кримінального провадження, є версія сторони обвинувачення.
Відтак, суд приходить до висновку, що кожен з елементів складу кримінального правопорушення, необхідних для кваліфікації діяння ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: наявність у обвинуваченого статусу службової особи, яка займає відповідальне становище (п. 6.2.1 цього вироку); факт висловлення ним прохання надати неправомірну вигоду та факт одержання такої вигоди за вчинення дій з використанням наданої йому влади (п. 6.2.2 цього вироку); а також прямий умисел і корисливий мотив обвинуваченого (п. 6.2.3 цього вироку), - доведений стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.
Окремо суд зазначає, що наведені стороною захисту доводи про наявність провокації злочину з боку правоохоронних органів, які стосуються не кваліфікації діяння, а допустимості зібраних у справі доказів, перевірені судом та спростовані з підстав, викладених у п. 6.2.4 цього вироку.
За таких обставин суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за обставин, викладених у розділі ІІ цього вироку.
VII. Кваліфікація дій обвинуваченого
 
7.1. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності та застосувавши до встановлених обставин відповідні норми матеріального права (розділ VI цього вироку), суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 368 КК України.
Судом встановлено та доведено поза розумним сумнівом, що ОСОБА_6 , будучи суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, тобто службовою особою, яка займає відповідальне становище в розумінні п. 2 примітки до ст. 368 КК України (п. 6.2.1 цього вироку), висловив ОСОБА_14 прохання надати неправомірну вигоду для себе в розмірі 2 000 доларів США за ухвалення виправдувального вироку у кримінальному провадженні, яке перебувало в його провадженні, а в подальшому, реалізовуючи цей самий злочинний умисел, одержав обумовлену вигоду двома частинами за вчинення в інтересах ОСОБА_14 дій з використанням наданої йому влади судді (п. 6.2.2 цього вироку), діючи при цьому з прямим умислом та з корисливих мотивів (п. 6.2.3 цього вироку).
7.2. Суд зазначає, що прохання про надання неправомірної вигоди та її одержання, вчинені обвинуваченим у межах єдиного злочинного умислу, сформованого не пізніше 16 липня 2024 року, утворюють один злочин, а не сукупність кримінальних правопорушень чи повторність, з підстав, викладених у п. 6.2.2 цього вироку.
7.3. Дії ОСОБА_14 не містять складу підбурювання чи провокації злочину, а зібрані у справі докази, включно з результатами негласних слідчих (розшукових) дій, суд визнає допустимими, з підстав, викладених у п. 6.2.4 цього вироку.
7.4. За таких обставин суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України як прохання службової особи, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе, а також одержання такою службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах особи, яка надала неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади.
VIІI. Відомості, які характеризують особу обвинуваченого
 
8.1. ОСОБА_6 раніше не судимий (довідка № 253/66284408100), є суддею Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, позитивно характеризується за місцем роботи (т. 7, а.с. 144-145), має низку хронічних захворювань (т. 7, а.с. 151-158), численні подяки та грамоти (т. 7, а.с. 146-149), проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та 04 вересня 2026 року отримав статус учасника бойових дій.
ІХ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
 
9.1. Обставини, передбачені статтями 66, 67 КК України, які б обтяжували або пом`якшували покарання ОСОБА_6 , судом не встановлені.
Х. Мотиви призначення покарання
 
10.1. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує: 1) ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке з огляду на положення ч. 3 ст. 12 та примітки до ст. 45 КК України відноситься до тяжких корупційних злочинів; 2) особу винного, зокрема відомості, зазначені у розділі VIII цього вироку; 3) відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, передбачених ст. 66, 67 КК України (розділ ІХ цього вироку).
10.2. Суд враховує суттєвий негативний вплив, який справляє корупція в органах судової влади на довіру громадян до цих органів.
Суспільна небезпека вчиненого у цьому кримінальному провадженні злочину полягає не лише у посяганні на родовий для всіх корупційних злочинів об`єкт, а й у тому, яким саме суб`єктом і в який спосіб цей злочин вчинено. Як установлено судом у розділі V цього вироку, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та розглядаючи кримінальне провадження № 185/2507/21 за обвинуваченням ОСОБА_14 , не пізніше 16 липня 2024 року особисто висловив прохання про надання йому неправомірної вигоди в розмірі 2 000 доларів США за ухвалення виправдувального вироку, а в подальшому послідовно, у два етапи - 24 жовтня 2024 року та 16 липня 2025 року, одержав обумовлену вигоду в повному обсязі. При цьому обвинувачений не обмежився пасивним одержанням неправомірної вигоди: він особисто рекомендував ОСОБА_14 конкретного захисника з числа знайомих йому осіб - колишню помічницю адвоката ОСОБА_35 , детально роз`яснив хабародавцю правовий механізм уникнення кримінальної відповідальності шляхом ініціювання перекваліфікації діяння на іншу статтю з подальшим застосуванням строків давності, особисто редагував текст судового рішення, яке готувалося на користь хабародавця, власноруч продиктував підсудному 17 липня 2025 року текст скарги на прокурора з метою маніпулювання ходом судового засідання, а також повідомив про наявність «знайомого в апеляційному суді», здатного за додаткову грошову винагороду вплинути на розподіл справи в суді апеляційної інстанції. Такі дії становлять не поодинокий випадок одержання неправомірної вигоди, а системне і цілеспрямоване використання судової влади всупереч її призначенню, що завдає особливо тяжкої шкоди авторитету судової влади та підриває конституційні засади здійснення правосуддя, гарантовані ст. 129 Конституції України.
10.3. Суд зазначає, що мета покарання, визначена ч. 2 ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень стосується не лише засудженого, а й інших осіб, що у доктрині кримінального права отримало назву, відповідно, спеціальної та загальної превенції. Зважаючи на особливу суспільну небезпеку корупційних злочинів, вчинених носіями судової влади, а також складність їх виявлення, загальна превенція набуває у цій справі визначального значення, оскільки лише усвідомлення невідворотності та суворості покарання здатне забезпечити досягнення завдань кримінального закону, передбачених ст. 1 КК України.
10.4. Як на час вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, так і на час ухвалення цього вироку, диспозиція та санкція ч. 3 ст. 368 КК України залишались незмінними і передбачають, що зазначені у частинах першій або другій цієї статті діяння, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне становище, караються позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
10.5. Вирішуючи питання про конкретний розмір покарання в межах санкції ч. 3 ст. 368 КК України, суд бере до уваги позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , викладену в розділі IV цього вироку, який частково визнав свою вину, висловив жаль з приводу вчиненого, здійснив благодійні перерахування на потреби Збройних Сил України та повідомив про добровільну мобілізацію до їх лав.
Разом з тим, суд не може залишити поза увагою встановлену в розділі І цього вироку поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка істотно знижує вагу наведених ним обставин.
Так, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 , достеменно усвідомлюючи встановлену ч. 2 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» заборону комплектування військових формувань особами, обвинуваченими у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, провадження щодо яких перебуває на стадії судового розгляду, саме на стадії допиту свідків у цьому кримінальному провадженні 20 червня 2026 року мобілізувався до лав Збройних Сил України напряму через ІНФОРМАЦІЯ_9 , самостійно обравши конкретну військову частину, та при цьому не повідомив командуванню цієї частини про перебування щодо нього кримінального провадження у ВАКС (пункти 1.4.2, 1.4.3, 1.4.5 цього вироку) - обставина, яка згодом була офіційно констатована службовою перевіркою ІНФОРМАЦІЯ_3 (пункт 1.4.8 цього вироку).
У подальшому, вже на стадії судових дебатів, обвинувачений ОСОБА_6 систематично не з`являвся у призначені судові засідання, у тому числі в режимі відеоконференції, а його захисник неодноразово - 22 червня та 31 серпня 2026 року - звертався до суду з клопотаннями про зупинення судового провадження з підстав, які суд визнав необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки є наслідком обставин, самостійно і добровільно створених обвинуваченим (пункти 1.4.7, 1.5.2, 1.5.3, 1.6 цього вироку).
Наведена послідовність дій обвинуваченого, здійснена невдовзі після початку судового розгляду по суті і продовжена аж до стадії судових дебатів, дає суду підстави для висновку, що обрана обвинуваченим стратегія мобілізації і подальшого посилання на неї як на підставу для зупинення провадження була спрямована не на добровільний супротив РФ, яка розв`язала повномасштабну війну на території України, а на створення штучних перешкод для своєчасного розгляду порушеного щодо нього кримінального провадження.
10.6. Суд наголошує, що зазначені обставини не визнаються судом обтяжуючими покарання в розумінні ст. 67 КК України, перелік яких є вичерпним, а обставин, що б підпадали під цей перелік, судом не встановлено (розділ ІХ цього вироку). Разом з тим, ці обставини є складовою частиною оцінки особи обвинуваченого та його дійсного ставлення до вчиненого кримінального правопорушення і до самого правосуддя, яку суд враховує при призначенні покарання в межах санкції статті відповідно до вимог ст. 65 КК України.
За таких обставин суд доходить висновку, що часткове визнання обвинуваченим своєї вини, здійснене лише після пред`явлення суду безпосередніх доказів вчиненого злочину (аудіо- та відеозаписів), у поєднанні з одночасними діями, спрямованими на затягування й ухилення від судового розгляду, не може розцінюватися як щире каяття та не є достатньою підставою для призначення покарання, наближеного до мінімальної межі санкції.
10.7. Виходячи із засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на суспільну небезпеку вчиненого тяжкого корупційного кримінального правопорушення, спосіб і системний характер його вчинення службовою особою суду (пункт 10.2 цього вироку), а також з урахуванням наведеної в пункті 10.5 цього вироку поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, суд вважає, що покарання на рівні мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 368 КК України не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Водночас, ураховуючи відсутність у ОСОБА_6 судимостей, дані про його особу, викладені в розділі VIII цього вироку, зокрема проходження ним військової служби та отримання статусу учасника бойових дій, суд не вбачає підстав для призначення покарання в максимальному розмірі, оскільки таке покарання за цих обставин було б очевидно надмірним.
Враховуючи викладене, суд переконаний, що для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових злочинів необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
10.8. Крім основного покарання, санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає застосування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також конфіскації майна.
Ураховуючи, що злочин вчинено обвинуваченим з використанням повноважень судді, а обставини його вчинення, викладені в розділі V цього вироку, свідчать про повну несумісність такої поведінки з подальшим здійсненням правосуддя, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням правосуддя та виконанням організаційно-розпорядчих функцій представника влади, на максимальний строк, передбачений ч. 1 ст. 55 КК України, - 3 (три) роки.
10.9. Відповідно до ч. 1 ст. 59 КК України конфіскації підлягає все або частина майна, яке є власністю засудженого. З огляду на встановлений судом корисливий мотив вчинення злочину (пункт 6.2.3 цього вироку) та безпосередній зв`язок отриманої неправомірної вигоди з незаконним збагаченням обвинуваченого за рахунок здійснення правосуддя, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю.
10.10. Застосування до ОСОБА_6 положень статей 69, 75 КК України, а саме призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, та звільнення від відбування покарання з випробуванням, не є можливим, позаяк кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, відповідно до примітки до ст. 45 КК України відноситься до корупційних кримінальних правопорушень.
ХІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд
 
11.1. Запобіжний захід
 
11.1.1. Під час судових дебатів прокурор клопотав про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що з огляду на неможливість застосування положень статей 69, 75 КПК України обвинуваченому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі, відповідно, наявний ризик переховування ОСОБА_6 від суду.
11.1.2. Ухвалою слідчого судді ВАКС від 06 серпня 2025 року (справа № 991/7964/25/25) до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 242 240 грн із покладенням низки обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Відповідно до платіжної інструкції від 11 серпня 2025 року застава у визначеному розмірі була внесена ОСОБА_78 .
Строк дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків у ході досудовго розслідування продовжувався, проте на дату скерування обвинувального акта до ВАКС обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, на обвинуваченого ОСОБА_6 не покладено.
11.1.3. Оцінюючи наведене клопотання прокурора, суд керується вимогами ч. 3 ст. 176 КПК України, відповідно до якої найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, а також ч. 1 ст. 183 КПК України, згідно з якою тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. З цього випливає обов`язок суду в кожному конкретному випадку перевірити, чи не є достатнім для нейтралізації встановлених ризиків збереження та посилення вже застосованого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
11.1.4. Судом установлено (розділ І цього вироку), що обвинувачений ОСОБА_6 : (1) 20 червня 2026 року, вже під час судового розгляду по суті, самостійно мобілізувався до лав Збройних Сил України напряму через ІНФОРМАЦІЯ_6 , приховавши від командування військової частини факт перебування щодо нього кримінального провадження у ВАКС за тяжкий корупційний злочин, чим порушив установлену ч. 2 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» заборону (пункти 1.4.2, 1.4.3, 1.4.5, 1.4.8 цього вироку); (2) розпочинаючи зі стадії судових дебатів, систематично не з`являвся в призначені судові засідання, у тому числі в режимі відеоконференції, - 25, 28, 31 серпня, 02, 03 та 08 вересня 2026 року, при цьому причини його неявки або взагалі не повідомлялися суду, або повідомлялися особами, які не могли підтвердити джерело цієї інформації, без надання будь-яких підтвердних документів (пункти 1.5.1, 1.5.4 цього вироку); (3) через свого захисника неодноразово - 22 червня, 25 серпня та 31 серпня 2026 року - звертався з клопотаннями про зупинення судового провадження з підстав, які суд визнав такими, що не відповідають дійсності та є наслідком обставин, самостійно і добровільно створених обвинуваченим (пункти 1.4.7, 1.5.3, 1.6 цього вироку). Наведені обставини, а також ухвалення цим вироком обвинувального рішення з призначенням покарання у виді реального позбавлення волі та додаткових покарань (розділ Х цього вироку), свідчать про існування реального, а не абстрактного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування обвинуваченого від суду.
11.1.5. Разом з тим суд ураховує, що встановлена в пункті 11.1.4 цього вироку поведінка обвинуваченого, за якої відомості про причини його неявки надходили виключно від представників військової частини без можливості їх самостійної перевірки судом, свідчить не про непереборність ризику його переховування, а про необхідність доповнення застосованого запобіжного заходу такими обов`язками, які забезпечують судові та стороні обвинувачення незалежну можливість перевіряти дотримання обвинуваченим установлених обмежень, а не покладаються на добросовісність повідомлень третіх осіб.
Суд зазначає, що покладення на обвинуваченого обов`язку носити електронний засіб контролю (п. 9 ч. 5 ст. 194, ст. 195-1 КПК України) та невідкладно повідомляти суд про зміну місця проживання та/або проходження служби (п. 3 ч. 5 ст. 194 КПК України) здатне суттєво знизити, хоча й не в змозі повністю усунути, ризик неконтрольованого переховування обвинуваченого, зокрема з огляду на те, що застосування електронного засобу контролю може бути об`єктивно неможливим на період безпосереднього виконання обвинуваченим бойових завдань. Натомість ризик незаконного виїзду обвинуваченого за межі України, який зберігає актуальність незалежно від конкретного місця проходження ним військової служби, суд вважає можливим ефективно знизити шляхом покладення обов`язку не виїжджати за межі території України без дозволу прокурора або суду та здачі на зберігання паспорта (паспортів) для виїзду за кордон і інших документів, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (п. 8 ч. 5 ст. 194 КПК України).
11.1.6. Суд також ураховує, що застава у цьому кримінальному провадженні внесена заставодавцем ОСОБА_79 у значному розмірі (242 240 грн), який продовжує перебувати на спеціальному рахунку і в разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків підлягає зверненню в дохід держави на підставі ч. 8 ст. 182 КПК України, а тому застава не втратила свого забезпечувального значення. Крім того, суд ураховує, що невиконання обвинуваченим покладених обов`язків утворює самостійну підставу для звернення сторони обвинувачення з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий, у тому числі на тримання під вартою (ст. 201 КПК України). У сукупності застава, встановлені обов`язки та можливість оперативного реагування суду в разі їх невиконання суд вважає достатніми для нейтралізації встановлених ризиків на цій стадії кримінального провадження, без необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу вже зараз.
11.1.7. Ураховуючи відсутність у ОСОБА_6 судимостей, дані про його особу, викладені в розділі VIII цього вироку, а також те, що застосування тримання під вартою є винятковим заходом, суд доходить висновку, що клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою задоволенню не підлягає, а достатнім для нейтралізації встановлених ризиків є залишення запобіжного заходу у вигляді застави з одночасним покладенням на обвинуваченого додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
11.1.8. На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 182, 183, 194, 195-1, 331, 374 КПК України, суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою та залишає обвинуваченому ОСОБА_6 в силі запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 242 240 грн, застосований ухвалою слідчого судді ВАКС від 06 серпня 2025 року у справі № 991/7964/25, без змін, з покладенням на нього таких обов`язків:
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або проходження служби;
- носити електронний засіб контролю;
- не виїжджати за межі території України без дозволу прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
11.2. Процесуальні витрати
 
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 10 696, 80 грн (т. 6, а.с. 89).
11.3. Речові докази
 
Постановою детектива НАБУ про визнання речовими доказами від:
- 08 серпня 2025 року було визнано речовими доказами копію скарги, яку 17 липня 2025 року ОСОБА_14 продиктував суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 на одному аркуші та копію вироку у справі № 185/2507/21 від 25 липня 2025 року;
- 28 липня 2025 року було визнано речовими доказами копію вироку у справі № 185/2507/21, провадження № 1-кп/185/385/21 та копії матеріалів цієї справи;
- 14 жовтня 2024 року було визнано речовими доказами флеш-носій Kingston 32 GB чорного кольору (із позначенням на роз`ємі для підключення DTXM/32 GB, C7530-318, A00LF 5V, KF 9710388).
Долю речей і документів, визнаних речовими доказами окресленими постановами детектива НАБУ, суд вирішує в порядку, визначеному ст. 100 КПК України, а саме - залишити їх на зберіганні при матеріалах кримінального провадження.
11.4. З огляду на п. 2 ч. 1 ст. 483 КПК України, а також враховуючи необхідність виконання вироку у частині застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, про ухвалення вироку слід поінформувати Вищу кваліфікаційну комісію суддів, Вищу раду правосуддя і Головне управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.
11.5. У цьому кримінальному провадженні відсутні підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру, застосування спеціальної конфіскації, виплати винагороди викривачу, вирішення питання щодо цивільного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 373, 374-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
1.  ОСОБА_80 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані зі здійсненням правосуддя та виконанням організаційно-розпорядчих функцій представника влади, на строк 3 (три) роки, з конфіскацією всього належного йому майна.
2. Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання  ОСОБА_11 після набрання вироком законної сили.
3. До набрання вироком законної сили, залишити без змін  ОСОБА_81 запобіжний захід у вигляді застави. Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн повернути заставодавцю ОСОБА_82 .
До набрання вироком законної сили покласти на  ОСОБА_80 наступні обов`язки:
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або проходження служби;
- носити електронний засіб контролю;
- не виїжджати за межі території України без дозволу прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
4. Стягнути з  ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертизи відео-, звукозапису № СЕ-19/104-25/33744-В3 від 10 вересня 2025 року, що склали 10 696 грн 80 коп (десять тисяч шістсот дев`яносто шість гривень вісімдесят копійок).
5. Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, та речові докази, - залишити у матеріалах кримінального провадження.
6. Про ухвалення вироку щодо  ОСОБА_11 повідомити Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Вищу раду правосуддя та Головне управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вищий антикорупційний суд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.
 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

 

Головуючий суддя ОСОБА_1