Справа № 472/177/24

Провадження №1-кп/472/18/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2026 року      селище Веселинове
Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретарів
судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 3 в с-щі Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023152190001070 від 01 жовтня 2023 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кудрявцівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який не працює, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,                Учасники судового провадження:
прокурори - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , 
обвинувачений - ОСОБА_4 , 
захисник - ОСОБА_8 , 
потерпілий - ОСОБА_9 ,
представник потерпілого - ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 30.09.2023 року приблизно о 23:00 годині, перебуваючи біля свого домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішив спричинити тілесні ушкодження місцевому мешканцю ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, завдав не менше одного удару кулаком в обличчя ОСОБА_9 , чим спричинив умисно тілесне ушкодження у вигляді косого перелому нижньої щелепи зліва, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України не визнав повністю, зазначивши, що 30.09.2023 року приблизно о 23:00 годині на подвір`ї його сусідки ОСОБА_11 в с. Токарівка Вознесенського району Миколаївської області по вул. Привокзальна дуже гучно грала музика, так як вона святкувала свій день народження в компанії своїх знайомих та рідних. Оскільки був пізній час і в нього дитина спала, тому він зробив їм зауваження, щоб вони зробили музику тихіше. У відповідь на це він почув від ОСОБА_9 та присутніх осіб на дні народження ОСОБА_11 слова нецензурної лайки у свій бік. Музику вони тихіше не зробили, а навпаки повернули колонки в бік його вікон та зробили музику ще гучніше. Він ще раз зробив їм зауваження, та на цей раз уже вони з ОСОБА_9 обоє висловлювались один до одного нецензурною лайкою. ОСОБА_9 кричав йому: "зараз я до тебе прийду, будем розбиратись, наб`ю тобі морду". В цей час вони зробили каву, в них в квартирі була ОСОБА_12 , його дружина ОСОБА_13 була на 7 місяці вагітності. Вони втрьох виходили з кавою на подвір`я, світло на подвір`ї не горіло, загавкала собака і він почув гуркіт хвіртки. Потім побачив, як на нього хтось біжить. Хто саме це був, не бачив, бо було темно, і замахнувся на нього рукою. В нього автоматично спрацював рефлекс і він ударив цю людину один раз кулаком правої руки. Коли увімкнули світло, то він побачив, що це він ударив ОСОБА_9 . Від удару ОСОБА_9 впав та вдарився головою об бетонну плиту. Потім прийшли ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , за огорожею була ОСОБА_15 . Вони надали йому допомогу, він вибачився перед ОСОБА_9 , останній йому претензій не пред`являв, казав, що заявляти в поліцію не буде та на цьому вони розійшлися. Через хвилин 15-20 хв. він разом з дружиною та ОСОБА_12 підійшли до подвір`я ОСОБА_11 та він ще раз вибачився перед ОСОБА_9 , останній в цей час сидів за столом, пив пиво. Вони потиснули руки з ОСОБА_9 та він з дружиною пішли додому. Через три дні до нього приїхала поліція.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні показаннями потерпілого та свідків:
- Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду показав, що 30.09.2023 року у вечірній час він був на святкуванні дня народження його подруги ОСОБА_11 в АДРЕСА_3 , по місцю проживання ОСОБА_11 . Також там були ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 . Вони сиділи на подвір`ї домоволодіння за столом, святкували день народження, вживали алкогольні напої - пиво. Потім між ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_4 виник якийсь конфлікт на вулиці, за межами домоволодіння ОСОБА_11 , з якої причини він не знає, і як там опинився ОСОБА_4 він не знає. Потім він вийшов до них, побачив, що вони втрьох спілкуються на підвищених тонах, підійшов ближче. Після цього ОСОБА_18 та ОСОБА_17 повернулись до подвір`я, а він лишився, поспілкувався із ОСОБА_4 , перекурили, випили пива. Він попросив його ввійти в положення, що вони святкують свято, і після цього ОСОБА_4 пішов додому, а він повернувся до подвір`я ОСОБА_11 . Потім він ввімкнув музику, а вікна будинку ОСОБА_4 виходять на подвір`я ОСОБА_11 . Напевно ОСОБА_4 музика почала заважати і він почав висловлюватись до них нецензурною лексикою, кричав: "Вирубіть музику". Він теж у відповідь відповів йому словами нецензурної лексики. І після цього ОСОБА_4 сказав йому: "Іди сюди". Після цього він пішов до подвір`я домоволодіння ОСОБА_4 , підійшов до воріт, де ОСОБА_4 вже чекав на нього. Але він не встиг навіть щось сказати і ОСОБА_4 одразу завдав йому удару кулаком правої руки в ділянку нижньої лівої щелепи, після чого він впав спиною на землю та втратив свідомість. До тями він вже прийшов, перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_11 , в роті в нього була кров. Йому хотіли викликати швидку допомогу, але він відмовився, та почав пити пиво далі. ОСОБА_4 він після цього бачив, той щось кричав знову, але він не пам`ятає, що саме. Пізніше ОСОБА_11 викликала швидку допомогу та зателефонувала його матері. Потім приїхала швидка допомога та він разом з ОСОБА_11 та матір`ю поїхали до лікарні в с-ще Веселинове. Там йому зробили рентген щелепи, встановили, що в нього був перелом лівої нижньої щелепи, йому підв`язали її та направили в міську лікарню № 11 в м. Одесу, де йому зробили операцію на щелепі. Через пів року йому зробили ще одну операцію, заключну на щелепі, де знімали пластину.
- Показаннями свідка ОСОБА_15 , яка суду показала, що 30.09.2023 року вона була у вечірній час на святкуванні дня народження її подруги ОСОБА_11 в АДРЕСА_3 , по місцю проживання ОСОБА_11 . Також там були ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 . Вони сиділи на подвір`ї домоволодіння за столом, святкували день народження, вживали алкогольні напої - пиво. Потім приблизно о 22:00 годині до них до воріт почав приходити ОСОБА_4 . До нього виходили ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , щось вони там розмовляли, був у них якийсь конфлікт ще раніше, але деталі їй не відомі. Потім до них виходив ОСОБА_9 розмовляти, але деталі їй не відомі. Вони продовжували далі сидіти, святкувати, увімкнули музику приблизно о 22:20 годині. Після цього ОСОБА_4 з вікна свого будинку почав нецензурно кричати їм, щоб вони вимкнули музику. Вікна ОСОБА_4 виходили на подвір`я ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_9 з ОСОБА_4 почали сваритись між собою. ОСОБА_4 покликав ОСОБА_9 до себе на подвір`я з`ясувати стосунки. ОСОБА_9 пішов до домоволодіння ОСОБА_4 , вона пішла за ним. Вона побачила, що як ОСОБА_9 вже підійшов до воріт подвір`я ОСОБА_4 , зробив крок, щоб зайти до подвір`я ОСОБА_4 , але ОСОБА_4 в цей момент вже чекав біля входу до свого подвір`я та одразу ударив ОСОБА_9 кулаком правої руки в ділянку нижньої лівої щелепи. Після удару ОСОБА_9 впав на спину та втратив свідомість. Вона підійшла до нього перша, потім прибігла ОСОБА_11 , і потім підійшла ОСОБА_14 . Вони разом приводили його до тями. Через декілька хвилин він прийшов до тями. Потім вони взяли його під руки та повели до подвір`я ОСОБА_11 . Через деякий час він знову почав втрачати свідомість, харкався кров`ю, та після цього вони викликали швидку допомогу та зателефонували матері ОСОБА_9 . Потім швидка допомога приїхала, та ОСОБА_9 разом з матір`ю і ОСОБА_11 поїхав до лікарні в с-ще Веселинове.
- Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що 30.09.2023 року в неї був день народження. У вечірній час на святкуванні дня народження по місцю її проживання в АДРЕСА_4 , зібралися її друзі ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 . Вони сиділи на подвір`ї домоволодіння за столом, святкували день народження, вживали алкогольні напої - пиво. Під час святкування вони увімкнули музику, а її сусід ОСОБА_4 був у стані алкогольного сп`яніння та почав кричати їм з вікна свого будинку в грубій формі, висловлючись нецензурною лайкою, що музика дуже гучно грає, заважає йому. Вони зробили музику тихіше, але конфлікт на цьому не припинився, та ОСОБА_4 продовжував конфліктувати. Після цього ОСОБА_9 вирішив поговорити особисто з ОСОБА_4 , щоб заспокоїти його. Він вийшов з її подвір`я та пішов до подвір`я домоволодіння ОСОБА_4 , а ОСОБА_15 пішла за ним та вона через 5 хвилин пішли за ними слідом. Але ОСОБА_9 навіть не встиг зайти на територію його двору, як ОСОБА_4 вибіг зі свого двору та ударив ОСОБА_9 . Момент удару вона не бачила. Коли вона прийшла, то побачила, що ОСОБА_9 сидить на лавочці на загальному подвір`ї біля домоволодіння ОСОБА_4 , де ОСОБА_4 зі своєю дружиною ОСОБА_13 приводили його до тями. У ОСОБА_9 весь рот був у крові, він не міг закрити рота, губа була розбита, до приїзду швидкої допомоги він постійно, то втрачав свідомість, то приходив до тями. Коли вона прийшла, то ОСОБА_15 їй розповіла, що трапилось. Потім вона разом зі ОСОБА_15 відвели ОСОБА_9 до її подвір`я та вони викликали швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога, то вона разом з ОСОБА_9 поїхала до лікарні в с-ще Веселинове, де ОСОБА_9 написав заяву до поліції про те, що ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження. 
- Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка суду показала, що 30.09.2023 року вона була у вечірній час на святкуванні дня народження її подруги ОСОБА_11 в АДРЕСА_3 , по місцю проживання ОСОБА_11 . Також там були ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 . Вони сиділи на подвір`ї домоволодіння за столом, святкували день народження, вживали алкогольні напої - пиво. Під час святкування вони увімкнули музику, а сусід ОСОБА_11 - ОСОБА_4 був у стані алкогольного сп`яніння та почав кричати їм з вікна свого будинку в грубій формі, висловлючись нецензурною лайкою, що музика дуже гучно грає, заважає йому. Вони зробили музику тихіше, але конфлікт на цьому не припинився, та ОСОБА_4 продовжував конфліктувати. Після цього між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 почався словесний конфлікт, почали висловлюватись один до одного словами нецензурної лайки. В ході конфлікту вони вирішили, що їм треба поспілкуватись між собою, та після цього ОСОБА_9 пішов на зустріч до ОСОБА_4 ОСОБА_15 пішла одразу за ОСОБА_9 . Трохи пізніше ОСОБА_11 пішла за ОСОБА_15 . Вона в цей час вийшла на подвір`я поговорити з сусідкою, після чого пішла до ОСОБА_4 перевірити, що там, бо вони щось довго не повертались. Коли вона пішла, то побачила, що ОСОБА_15 та ОСОБА_11 ведуть попід руки ОСОБА_9 . Після цього вони повернулись до подвір`я ОСОБА_11 та викликали швидку допомогу. Їй повідомили ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , що ОСОБА_4 ударив ОСОБА_9 
- Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка суду показала, що 30.09.2023 року вона була у вечірній час на святкуванні дня народження її сестри ОСОБА_11 в АДРЕСА_3 , по місцю проживання ОСОБА_11 . Також там були ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 . Вони сиділи на подвір`ї домоволодіння за столом, святкували день народження, вживали алкогольні напої - пиво. Пізніше вона пішла, решта лишилась далі сидіти, вони увімкнули собі музику. Потім вона відчинила двері та почула якісь крики - ОСОБА_9 з ОСОБА_4 перекрикувались між собою на підвищених тонах. Потім вона побачила, що ОСОБА_9 раптово побіг до домоволодіння ОСОБА_4 . Після цього вона повернулась до будинку та зачинила двері. Через деякий час ОСОБА_15 та ОСОБА_11 привели ОСОБА_9 , який погано себе почував, харкався кров`ю, та ОСОБА_11 викликала йому швидку допомогу. 
- Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка суду показала, що її запросили понятою, вона пам`ятає, що була у відділенні поліції в с-щі Веселинове, де в ході слідчої дії дві дівчини, їй не знайомі, показували та розповідали, як хтось комусь спричинив тілесні ушкодження.
- Показаннями свідка ОСОБА_20 , який суду показав, що його запросили понятим, він пам`ятає, що був у відділенні поліції в с-щі Веселинове, де проводили якусь слідчу дію, він підписав протокол слідчої дії, але більше нічого він не пам`ятає.
- Показаннями свідка ОСОБА_21 , яка суду показала, що приблизно о 23:00 годині, точну дату не пам`ятає, вона стояла в себе на порозі будинку по АДРЕСА_3 , курила та побачила, як повз її двір пробіг ОСОБА_9 , висловлючись нецензурною лайкою, з криками "зараз дам тобі по морді" побіг в сторону двору ОСОБА_4 . Що там було далі вона не бачила, чула, що висловлювались нецензурною лайкою. ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_9 , чому той зайшов до нього у двір, а той відповів йому словами нецензурної лайки. Пізніше, коли вона виходила на вулицю, то бачила, що вони сиділи на лавочці та курили. ОСОБА_4 вибачався перед ОСОБА_9 , казав йому: "вибач, що так вийшло". Також там з ними були ОСОБА_15 та ОСОБА_22 . Вона так зрозуміла, що ОСОБА_4 ударив його, бо ОСОБА_9 сидів та тримався за щоку. Через деякий час ОСОБА_9 повернувся до подвір`я ОСОБА_11 
- Показаннями свідка ОСОБА_12 , яка суду показала, що вона перебувала в себе у домі по АДРЕСА_3 , це була осінь 2023 року. Приблизно о 23:30 годині їй зателефонувала ОСОБА_13 та запитала, чи є у неї сигарети. Вона сказала, що є та запросила її до себе на каву. Вона прийшла до ОСОБА_13 в квартиру. В цей час ОСОБА_4 з кимось сперечався через вікно, висловлюючись нецензурною лайкою з приводу того, що у сусідів голосно музика звучала. Потім вони стали виходити з квартири на лавку в дворі, щоб попити каву. ОСОБА_4 йшов попереду, а вони були ззаду, і побачили, як хтось на них біжить. Ну і ОСОБА_4 ударив цю людину, яка бігла, один чи два рази кулаком в обличчя, а коли вони увімкнули світло, то побачили, що це був ОСОБА_9 . Потім одразу прибігла ОСОБА_15 та після неї ОСОБА_11 . Вони почали приводити його до тями, бо після удару ОСОБА_9 упав на землю та втратив свідомість. ОСОБА_4 просив у нього вибачення, бо він не бачив, що то біг ОСОБА_9 , а останній скаржився на те, що ОСОБА_4 йому зуб вибив, і що він заявить в поліцію.
- Показаннями свідка ОСОБА_17 , який суду показав, що 30.09.2023 року його запросила на день народження сусідка ОСОБА_11 до себе додому в АДРЕСА_3 на 18:00 годину. Він прийшов, підготував мангал, посмажив шашлик, вони трохи посиділи за столом і після цього пішов додому. Там також були ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 . Під час святкування був момент, коли йому зателефонував ОСОБА_4 та попросив вийти на вулицю поспілкуватись. Він пішов на вулицю поспілкуватись з ОСОБА_4 та з ним також пішов ОСОБА_18 . Вони трохи поспілкувались і на цьому розійшлись. В момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 його вже не було там, бо він пішов додому. Він лише бачив, що приїжджала швидка допомога до двору ОСОБА_11 , та він зрозумів, що щось трапилось.
- Показаннями свідка ОСОБА_18 , який суду показав, що 30.09.2023 року його запросила на день народження ОСОБА_11 до себе додому в с. Токарівка Вознесенського району Миколаївської області по вул. Привокзальна приблизно на 20:00 годину. Він прийшов, вони трохи посиділи за столом і після цього він пішов додому. Там також були ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 . Під час святкування був момент, коли ОСОБА_17 зателефонував ОСОБА_4 та попросив вийти на вулицю поспілкуватись. ОСОБА_17 пішов на вулицю поспілкуватись з ОСОБА_4 та він з ним також пішов. Вони трохи поспілкувались і на цьому розійшлись. В момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 його вже не було там, бо він пішов додому.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, підтверджується, окрім показань потерпілого та свідків, і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:
- Заявою потерпілого ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 87), відповідно до якої останній просить вжити заходів до ОСОБА_4 , який 30.09.2023 року приблизно о 23:00 годині, знаходячись біля будинку на АДРЕСА_4 , спричинив йому тілесні ушкодження.
- Протоколом огляду місця події від 18.12.2023 року та фототаблицею до нього (т. 2 а.с. 89-92), відповідно до яких ст. слідчим Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_23 проведено огляд домоволодіння громадянина ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок одноповерховий, багатоквартирний. Зі східної сторони будинку поділений двір для кожного господаря. Посередині будинку розташована територія ОСОБА_4 , яка огороджена металевою сіткою. Перед входом в будинок розташовані клумби. З північної сторони через отвір між парканом здійснюється прохід до сусідського домоволодіння та вихід на АДРЕСА_1 . Із західної сторони будинку розташовані квартири сусідів.
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2023 року та фототаблицею до нього (т. 2 а.с. 93-97), відповідно до якого ст. слідчим Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_23 проведено слідчий експеримент з участю потерпілого ОСОБА_9 в приміщенні СПД № 1 Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області, в ході якого потерпілий ОСОБА_9 розповів, що 30.09.2023 року, перебуваючи по вул. Привокзальна в с. Токарівка Вознесенського району Миколаївської області, він мав намір поспілкуватись із сусідом ОСОБА_4 , але останній, вийшовши зі свого двору, одразу завдав йому удару кулаком правої руки в обличчя, після чого потерпілий ОСОБА_9 впав на землю на спину. Після цього ОСОБА_9 продемонстрував механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, а саме завдання ОСОБА_4 йому удару кулаком правої руки в ділянку нижньої лівої щелепи. Також ОСОБА_9 показав, як саме він упав на землю після удару - упав на спину, тобто обличчям до верху, що унеможливлює отримання тілесних ушкоджень в результаті падіння та удару об тверду поверхню.
- Медичним направленням до обласної лікарні, до відділення щелепно - лицевої хірургії, хворого ОСОБА_9 з діагнозом - перелом нижньої щелепи від 30.09.2023 року (т. 2 а.с. 93).
- Постановою про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 02.10.2023 року (т. 2 а.с. 100), відповідно до якої ст. слідчий Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_23 визнав речовим доказом копію медичного направлення до обласної лікарні, до відділення щелепно - лицевої хірургії, на ім`я ОСОБА_9 , яку долучив до матеріалів кримінального провадження.
- Копією медичної карти стаціонарного хворого № 15200 (т. 2 а.с. 107-117), відповідно до якої ОСОБА_9 01.10.2023 року був госпіталізований з діазногозом - перелом нижньої щелепи до Комунального некомерційного підприємства " Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради, вул. Академіка Воробйова,5г, та знаходився там на стаціонарному лікуванні з 01.10.2023 року по 23.10.2023 року, і йому під час лікування 01.10.2023 року проведено оперативне втручання "ортодонтичне закріплення зубів нижньої щелепи проволокою" та періодонтальне шинування верхньої щелепи".
- Постановою про визнання та приєднання до провадження речових доказів від 04.11.2023 року (т. 2 а.с. 118), відповідно до якої ст. слідчий Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_23 визнав речовим доказом копію медичної карти стаціонарного хворого № 15200 на ім`я ОСОБА_9 , яку долучив до матеріалів кримінального провадження.
- Висновком судово-медичної експертизи № 288 від 09.11.2023 року (т. 2 а.с. 121-122), відповідно до якого, на підставі даних судово-медичного дослідження медичних документів - копії медичної карти стаціонарного хворого № 15200 на ім`я ОСОБА_9 , в останнього мали місце тілесні ушкодження у вигляді косого перелому нижньої щелепи зліва, що підтверджено об`єктивними клінічними даними (асиметрія обличчя за рахунок набряку м`яких тканин нижньої третини обличчя, відкривання рота обмежене на 1,5 см., позитивний симптом навантаження, рухомість відламків між 33, 34 зубами), даними рентгенологічного обстеження, результатами хірургічного лікування. Вказане ушкодження виникло від не менше одного ударно- травматичного впливу тупим предметом (предметами), особливості контактної поверхні якого (яких) в медичній документації не відображені, могло утворитися незадовго до потрапляння ОСОБА_9 до стаціонарного лікувального закладу від удару (ударів) кулаком, взутою ногою та ін., можливо в умовах та за обставин, вказаних в постанові про призначення експертизи. Зважаючи на локазлізацію перелому нижньої щелепи, відсутність інших будь-яких ушкоджень на обличчі, отримання вказаних ушкоджень при падінні із вертикального положення тіла та удару об тверду площину є малоймовірним. Ушкодження у ОСОБА_9 не були небезпечними для життя, у тому числі і в момент заподіяння, але викликали тривалий розлад здоров`я строком більше 21 дня. Згідно з наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року отримане тілесне ушкодження відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2023 року та фототаблицею до нього (т. 2 а.с. 123-126), відповідно до якого ст. слідчим Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_23 проведено слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_15 в приміщенні СПД № 1 Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області, в ході якого свідок ОСОБА_15 розповіла, що 30.09.2023 року вона була свідком того, як мешканець с. Токарівка ОСОБА_4 наніс удар кулаком правої руки в обличчя потерпілому ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_15 продемонструвала механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а саме завдання ОСОБА_4 удару ОСОБА_9 кулаком правої руки в ділянку нижньої лівої щелепи. Також ОСОБА_15 показала, як саме потерпілий упав на землю після удару - упав на спину, тобто обличчям до верху, що унеможливлює отримання тілесних ушкоджень в результаті падіння та удару об тверду поверхню.
- Протоколом проведення слідчого експерименту від 13.12.2023 року та фототаблицею до нього (т. 2 а.с. 127-130), відповідно до якого ст. слідчим Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_23 проведено слідчий експеримент з участю свідка ОСОБА_11 в приміщенні СПД № 1 Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області, в ході якого свідок ОСОБА_11 розповіла, що 30.09.2023 року у вечірній час, перебуваючи по вул. Привокзальна в с. Токарівка Вознесенського району Миколаївської області, вона була свідком того, як мешканець с. Токарівка ОСОБА_4 наніс удар кулаком правої руки в обличчя потерпілому ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_11 продемонструвала механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а саме завдання ОСОБА_4 удару ОСОБА_9 кулаком правої руки в ділянку нижньої лівої щелепи. Також ОСОБА_11 показала, як саме потерпілий упав на землю після удару - упав на спину, тобто обличчям до верху, що унеможливлює отримання тілесних ушкоджень в результаті падіння та удару об тверду поверхню.
Доводи обвинуваченого та його захисника щодо того, що ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_9 тілесне ушкодження, перебуваючи в стані необхідної оборони, захищаючись від посягання потерпілого, є безпідставними та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. 
За нормативним визначенням умисне середньої тіжкості тілесне ушкодження (ст. 122 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти середньої тяжкості шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Згідно з ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
За змістом ч. 5 ст. 36 КК України не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.
Отже для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж чи неперевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, наявність чи відсутність обставин, передбачених ч. 5 ст. 36 КК України.
Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Також, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Стан необхідної оборони виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
Дослідивши всі надані суду докази, враховуючи всі обставини кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які б свідчили про перебування обвинуваченого ОСОБА_4 у стані необхідної оборони, зокрема, суд не встановив наявності дійсного суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого ОСОБА_9 та наявності реальної загрози здоров`ю, життю обвинуваченого та його сім`ї, чи посягання на його житло.
Показання потерпілого ОСОБА_9 є послідовними, незмінними, узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому суд покладає їх в основу вироку. 
Що стосується показань обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він перебував в стані необхідної оборони, захищаючись від потерпілого ОСОБА_9 , то суд відноситься до них критично, оскільки вони не підтверджуються жодними доказами. Судом встановлено, що у потерпілого ОСОБА_9 при собі не було будь-якої зброї чи інших знарядь (палиць, металевих труб, ножів, тощо). Потерпілий ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_4 обидва чоловічої статі, приблизно схожі за статурою, обидва молоді за віком, без фізичних вад, а тому в обвинуваченого ОСОБА_4 не було об`єктивних підстав для нанесення ОСОБА_9 удару кулаком правої руки в ділянку нижньої лівої щелепи. Встановлені судом обставини вказують, що між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_9 виник раніше словесний конфлікт з приводу гучної музики і на грунті цього обвинувачений умисно спричинив потерпілому тілесне ушкодження. 
Таким чином, дані твердження сторони захисту суд оцінює, як обраний ними спосіб захисту, оскільки було відсутнє суспільно небезпечне посягання зі сторони потерпілого ОСОБА_9 на здоров`я, життя обвинуваченого ОСОБА_4 , членів його сім`ї чи посягання на його житло. 
Таким чином, під час розгляду кримінального провадження суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 не зазнав суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого ОСОБА_9 , яке створювало реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю, чи здоров`ю його родини, у зв`язку з чим у нього не виникло підстав для необхідної оборони. Крім того, характер та локалізація спричиненого потерпілому ОСОБА_9 тілесного ушкодження у вигляді косого перелому нижньої щелепи зліва, спрямованість завданого удару в обличчя, сила удару, а також відсутність у ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень, які були б характерні для самозахисту, свідчать про направленість умислу обвинуваченого саме на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. 
Потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_15 показали в судовому засіданні, що це саме ОСОБА_4 покликав ОСОБА_9 до себе додому, щоб з`ясувати стосунки між собою, та коли ОСОБА_9 підійшов до нього, то ОСОБА_4 одразу ж ударив ОСОБА_9 кулаком правої руки в ділянку нижньої лівої щелепи. Свідок ОСОБА_14 вказала, що в ході конфлікту ОСОБА_9 та ОСОБА_4 вирішили, що їм треба поспілкуватись між собою, та після цього ОСОБА_9 пішов на зустріч до ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_21 вказала, що бачила, як повз її двір пробіг ОСОБА_9 , висловлючись нецензурною лайкою, з криками "зараз дам тобі по морді", побіг в сторону двору ОСОБА_4 .
Тобто, з аналізу вказаних показань свідків та потерпілого, вбачається, що ОСОБА_4 знав, що до нього прийшов ОСОБА_9 . Тим більше, ОСОБА_4 був сам ініціатором цієї зустрічі, замість того, щоб викликати поліцію, сам вирішив провчити ОСОБА_9 , та на ґрунті неприязних відносин, які виникли через спір про гучну музику та взаємних словесних образ, умисно наніс ОСОБА_9 удар кулаком правої руки в ділянку нижньої лівої щелепи.
У тому випадку, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони мають протиправний характер і повинні розцінюватись на загальних підставах.
Крім того, сторона захисту вказувала, що в порушення вимог ст. 293 КПК України ОСОБА_4 не надані копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, а наявна в матеріалах справи розписка про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування від 14.02.2024 року, на якому міститься нібито підпис підозрюваного, є підробкою, оскільки підпис, який міститься на вказаній розписці, підозрюваним не ставився, а був вчинений іншою невідомою особою. Невручення обвинувального акту під розписку обвинуваченому є порушенням права на захист. Зазначила, що ОСОБА_4 було надано копію обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування вже 26.02.2024 року, тобто поза межами строків, встановлених ст. 293 КПК України, що суперечить ч. 2 ст. 113 КПК України.
Суд вважає дані твердження сторони захисту неспроможними, оскільки перед проведенням першого підготовчого судового засідання, яке було призначено на 29.02.2024 року під головуванням судді ОСОБА_24 , захисник ОСОБА_25 вперше подала клопотання про повернення обвинувального акта прокурору від 29.02.2024 року, в задоволенні якого ухвалою суду від 05.07.2024 року було відмовлено, прокурором вже було надано доручення слідчому про повторне вручення обвинуваченому ОСОБА_4 копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, та 26 лютого 2024 року ОСОБА_4 знову під розписку було вручено копію обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, що підтверджується його розпискою (т. 1 а.с. 61), а тому його право на захист не було порушено.
Отже, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, доведена, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України - спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого. 
Згідно зі ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з пояснень обвинуваченого в суді працює помічником оператора на автозаправній станції WOG в м.Одеса.
Відповідно до характеристики, виданої 17.11.2023 року Веселинівською селищною радою Вознесенського району Миколаївської області, скарг та заяв від жителів села відносно поведінки ОСОБА_4 до виконавчого комітету не надходило.
На підставі наведеного, суд з урахуванням ступеня та характеру суспільної небезпечності вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі.
Приймаючи до уваги, що за даними Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області скарг на його поведінку до виконкому не надходило, що обвинувачений ОСОБА_4 одружений та разом з дружиною виховують двох неповнолітніх дітей, враховуючи правову позицію потерпілого, який звернувся до суду у промові в судових дебатах з проханням не позбавляти (не обмежувати) волі обвинуваченого, а надати йому можливість виправитися, перебуваючи на волі біля своєї родини, та працювати і відшкодовувати завдану йому шкоду за його цивільним позовом, приймаючи до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, будь-якої негативної інформації щодо його характеристики не надано суду, то суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного покарання у виді обмеження волі та в зв`язку з цим вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 7 108,34 гривні та моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_4 не визнав цивільний позов повністю.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що шкода ОСОБА_9 завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 . Матеріалами кримінального провадження, а також квитанціями та фіскальними чеками підтверджено, що ОСОБА_9 завдана матеріальна шкода на лікування в розмірі 7 108,34 гривні.
Твердження сторони захситу щодо наявності підстав для відмови в задоволенні цивільного позову в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 7108,34 грн. через те, що потерпілим не надано суду доказів придбання ним ліків саме за призначенням лікаря спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, оскільки судом встановлено, що відповідно до фіскальних чеків ліки придбавалися 02, 04, 05 жовтня 2023 року, тобто в період, коли потерпілий ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві " Міська клінічна лікарня № 11" Одеської міської ради, вул. Академіка Воробйова,5г, та знаходився там на стаціонарному лікуванні з 01.10.2023 року по 23.10.2023 року, і йому під час лікування 01.10.2023 року проведено оперативне втручання "ортодонтичне закріплення зубів нижньої щелепи проволокою" та "періодонтальне шинування верхньої щелепи".
Таким чином, позов в частині відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості з врахуванням обставин, при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_9 , і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок вчинення злочину, оскільки від завданих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_9 переніс фізичний біль, душевне страждання, моральне переживання, було порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки із близькими та знайомими людьми, потерпілий отримав негативні наслідки, як для свого фізичного здоров`я, так і для психічного, оскільки він був побитий, що викликає у нього в подальшому страх насильства, потерпілий проходив відповідне лікування, що призвело до зміни його звичайного укладу та способу життя.
Відповідно до ст.100 КПК України суд вважає, що речові докази: копію медичного направлення до обласної лікарні, до відділення щелепно - лицевої хірургії, на ім`я ОСОБА_9 , копію медичної карти стаціонарного хворого № 15200 на ім`я ОСОБА_9 - необхідно залишити на зберіганні в матеріалах кримінальної справи № 472/177/24 у Веселинівському районному суді Миколаївської області.
Також, судом встановлено, що у даному кримінальному провадженні процесуальних витрат не має, запобіжний захід не обирався. 
Суд вважає, що до набрання вироком законної сили підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не має, так як відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368-371, 373-374, 376, 615 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 122 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого  ОСОБА_4  звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого  ОСОБА_4  такі обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , майнову шкоду в розмірі 7 108 (сім тисяч сто вісім) гривень 34 (тридцять чотири) копійки.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.
Речові докази: копію медичного направлення до обласної лікарні, відділення щелепно - лицевої хірургії, на ім`я ОСОБА_9 , копію медичної карти стаціонарного хворого № 15200 на ім`я ОСОБА_9 , - залишити на зберіганні в матеріалах кримінальної справи № 472/177/24 у Веселинівському районному суді Миколаївської області. 
У даному кримінальному провадженні процесуальних витрат не має, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, - не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Суддя Веселинівського районного суду 
Миколаївської області ОСОБА_1