Справа № 212/2260/25 
2/212/264/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2026 року м.Кривий Ріг 
Покровського районного суду міста Кривого Рогу в складі:
суддя – Ведяшкіна Ю.В.
секретар судового засідання – Розинько К.А.
у цивільній справі № 212/2260/25 за позовом виконавчого комітету Покровської районної в місті ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальний заклад «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей № 1» Криворізької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
В судовому засіданні брали участь:
представник позивача – Клименко С.М.,
прокурор - Коломійчук О.С.,
відповідач – ОСОБА_2 ,
представник відповідача – адвокат Бузинарська Д.М.
в с т а н о в и в :
28.02.2025 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь майбутнього законного представника малолітньої дитини аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно.
Після набрання рішенням суду законної сили надіслати його до Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з метою інформування та внесення відомостей до актового запису про народження малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що 11.10.2024 року після телефонного повідомлення інспектора відділення поліції № 3 про необхідність проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який опинився в складних життєвих обставинах, комісією у складі спеціалістів служби у справах дітей, інспектора ВП № 3 та лікаря – педіатра, була проведена оцінка рівня безпеки дитини, та при огляді лікарем у дитини було виявлено гематому на обличчі та синці на нижніх кінцівках; мати дитини ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Виявлено загрозу життю та здоров`ю дитини ОСОБА_1 , та направлено його до КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР, де він перебував з 11.10.2024 по 15.10.2024 з діагнозом: «забій м`яких тканин голови». З 15.10.2024 малолітнього ОСОБА_1 було тимчасово влаштовано до КЗ «Центр соціально – психологічної реабілітації дітей № 1» КМР, де перебуває до теперішнього часу. До зазначеного центру малолітній ОСОБА_3 потрапив вдруге. 20.12.2016 року актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку ОСОБА_1 був влаштований до КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» КМР, а з 05.01.2017 року малолітній ОСОБА_3 був направлений до КЗ «Центр соціально – психологічної реабілітації дітей № 1» КМР. 15.03.2017 орган опіки та піклування звертався до суду із позовом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, але рішенням суду від 10.04.2017 в задоволенні позову було відмовлено. На теперішній час висновком органу опіки та піклування після проведення відповідних заходів по перевірці ситуації що склалася, визнано доцільним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , оскільки вона належним чином не виконує батьківські обов`язки, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини.
30.04.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. 
03.04.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених вище підстав та просив його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор позов підтримала та просила його задовольнити.
В судовому засіданні малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суду повідомив, що він не заперечує проти позбавлення його матері ОСОБА_2 батьківських прав щодо нього, оскільки мати часто зловживала алкоголем, не приділяла йому уваги, та коли вітчим його бив, мати не ставала на його захист, тому не дуже сумує за мамою, яка вже тривалий час не приходить до нього в Центр, та бачить своє майбутнє в прийомній родині де будуть мама та тато.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову про позбавлення її батьківських прав посилаючись на те, що на теперішній час її чоловік, який допускав інколи негативне ставлення до її сина, мобілізований до лав ЗСУ; вона влаштувалась на роботу, привела житло у належний стан для проживання малолітнього сина, відвідувала сина у закладі, та зобов`язується належним чином виконувати свої батьківські обов`язки; але в останні судові засідання не з`являлась, хоча була повідомлена про день, час та місце розгляду справи належним чином.
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Бузинарська Д.М. зазначила, що на початку судового розгляду справи відповідач відвідувала сина у закладі, влаштувалась на роботу, поприбирала у житлі, але на теперішній час на зв`язок не виходить, роботу покинула, за місцем проживання двері ні хто не відчиняє, дитину у закладі тривалий час не відвідує, її чоловік був демобілізований з ЗСУ, тому просила суд прийняти рішення, яке буде відповідати якнайкращим інтересам малолітньої дитини.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду повідомила, що вона є матір`ю біологічного батька малолітнього ОСОБА_1 , тому спілкувалась з відповідачкою та дитиною, бо вони інколи приходили до неї в гості, навіть після того як відповідачка та її син припинили спільне проживання, а коли її син помер, то відповідачка разом з дитиною та своїм новим чоловіком також інколи приходили, щоб вона мала можливість поспілкуватись з онуком. Про те, що відбувалося у них в родині їй не відомо, але зазначає, що коли вони приходили до неї, то були тверезі, та нормально, спокійно спілкувалися як з нею, так і з дитиною. Крім того зазначила, що вона для того щоб створити дитині належні умови для проживання, погасила заборгованість за комунальні послуги за місцем проживання відповідачки та сина, та надала допомогу у прибиранні житла. На теперішній час відповідачка на зв`язок не виходить, та їй не відомо де вона знаходиться, та що з нею відбувається.
В судове засідання представник третьої особи – Комунального закладу «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей № 1» Криворізької міської ради, не з`явився, в своїх заявах просив проводити розгляд справи у його відсутність, та зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.
Заслухавши показання позивача, його представника, представника органу опіки та піклування, свідка,дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 12.02.2004 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43); але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; яка відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26.12.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, має малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.45), який з 23.01.2014 року зареєстрований разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8), але фактично проживав до 11.10.2024 року разом з матір`ю та вітчимом, за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України, відомості про батька дитини – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначені у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України (ім`я та по батькові батька дитини записуються за вказівкою матері).
З 21.01.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с.23).
17.04.2024 року постановою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Реуцька О.Г. була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, за події, які мали місце 17.03.2024 року, а саме, за те, що вона ухилялася від належного виконання своїх батьківських обов`язків, як мати по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вживала алкогольні напої, не доглядала за дитиною, в квартирі антисанітарія, стійкий неприємний запах, брудні речі .
11.10.2024 року Службу у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, інспектором ВП № 3 повідомлено по телефону про необхідність проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який опинився в складних життєвих обставинах. Того ж дня, комісією у складі спеціалістів служби у справах дітей, інспектора ВП № 3 та лікаря – педіатра, була проведена оцінка рівня безпеки дитини за місцем його фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , та при огляді лікарем у дитини було виявлено гематому на обличчі та синці на нижніх кінцівках. Зі слів дитини його побив чоловік матері ОСОБА_6 .. Мати дитини ОСОБА_2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Виявлено загрозу життю та здоров`ю дитини ОСОБА_1 (а.с.12-14), та направлено його до КНП «Криворізька міська лікарня № 16» КМР, де він перебував з 11.10.2024 по 15.10.2024 з діагнозом: «забій м`яких тканин голови» (а.с.11). 
З 15.10.2024 малолітнього ОСОБА_1 було тимчасово влаштовано до Комунального закладу «Центр соціально – психологічної реабілітації дітей № 1» КМР, де перебуває до теперішнього часу (а.с.10).
Відповідно до повідомлення Комунального закладу «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей № 1» Криворізької міської ради від 06.01.2025 року, за час перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у закладі, його мати, ОСОБА_2 , регулярно відвідувала дитину, приносила солодощі, фрукти, іграшки, одяг, та раз на тиждень підтримувала зв`язок зі своїм сином в телефонному режимі. Єгор дуже хоче повернутися на виховання в родину матері (а.с.9). Відповідно до повідомлення Центру від 04.11.2025 року за весь період перебування малолітнього ОСОБА_1 у закладі мати ОСОБА_2 відвідувала сина та мала можливість побачення з дитиною у такі дати: 18.10.2024, 23.10.2024, 30.10.2024, 27.11.2024, 04.12.2024, 11.12.2024, 08.01.2025, 22.01.2025, 29.01.2025, 05.02.2025, 26.02.2025, 19.03.2025, 26.03.2025, 02.04.2025, 16.04.2025, 30.04.2025, 25.06.2025, 02.07.2025, 20.08.2025, 01.10.2025, 08.10.2025, 22.10.2025 (а.с.119).
Відповідно до повідомлення Криворізького міського центру соціальних служб, фахівцем із соціальної роботи здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_2 зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , та було з`ясовано, що умови проживання незадовільні, стійкий запах кошачої сечі, скрізь розкидані речі. Для дитини є окреме ліжко для сну, але постільна білизна відсутня. У наявності не було готових страв, обмежений запас продуктів харчування. Сім`ю ОСОБА_2 з 25.10.2024 взято під соціальний супровід. Станом на 21.01.2025 в ході соціального супроводу сім`ї ОСОБА_2 провела прибирання житлового приміщення, пройшла лікування у лікаря – нарколога, намагалася влаштуватися на роботу, але не пройшла випробувальний термін. З ОСОБА_2 проводились бесіди щодо відповідального батьківства та підвищення її батьківського потенціалу (а.с.25,26-29).
Відповідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 4541 ОСОБА_2 пройшла стаціонарне лікування в період з 06.11.2024 року по 22.11.2024 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром алкогольної залежності. Стан утримання від прийому алкоголю в умовах лікувально – профілактичного закладу (а.с.15).
Відповідно до повідомлення ДОП СП відділення поліції № 3, 10.10.2024 вітчим ОСОБА_7 , стосовно свого пасинка ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру, а саме: висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою. На ОСОБА_7 складено адміністративний протокол за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та постановлено на облік до ВП № 3 КРУП, як особу, яка схильна до вчинення насильства в сім`ї (а.с.17,34).
Відповідно до характеристик, наданих Криворізькою гімназією № 44, ОСОБА_3 не має гаджетів для онлайн навчання, що впливає на результати навчання. ОСОБА_8 має необхідне шкільне приладдя, але не завжди приходить до навчального закладу охайний. Родина перебуває на внутрішньошкільному обліку, неблагополучна (а.с.32).
06.01.2025 року малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав спеціалістам служби у справах дітей письмові пояснення, відповідно до яких він хоче повернутися на виховання до матері ОСОБА_2 , та проживати разом з нею (а.а.35).
05.02.2026 року відповідач ОСОБА_2 надала суду документи, відповідно до яких вона працевлаштована до ФОП « ОСОБА_9 » з іспитовим строком, але пізніше представник відповідача повідомила суд, про те, що ОСОБА_2 покинула місце роботи. 24.02.2026 року ФОП « ОСОБА_9 » надана характеристика, відповідно до якої ОСОБА_2 з 23.12.2025 року працює на посаді приймальниці вторинної сировини. З основними обов`язками справляється. Разом з цим мають місце випадки несвоєчасного прибуття на робоче місце, що свідчить про недостатню дисциплінованість та потребує покращення трудової дисципліни (а.с.131).
Під час судового розгляду справи позивачем проводились обстеження умов проживання за місцем фактичного проживання відповідача ОСОБА_10 та Актом від 05.11.2025 року встановлено незадовільні умови проживання, відсуне електро – газопостачання, квартира потребує капітального ремонту та генерального прибирання. В квартирі стійкий неприємний запах. Від матері та її чоловіка було чутно стійкий неприємний запах алкоголю На підтвердження обставин, наведених у Акті додані фото з приміщення квартири(а.с.100, 101-111). Відповідно до Акту умов проживання від 20.02.2026 року, за місцем фактичного місця проживання відповідачки спеціалістам служби у справах дітей двері ніхто ні відчинив (а.с.128). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 13.03.2026 року, квартира потребує косметичного ремонту (в коридорі та спальні відсутні шпалери), в приміщенні присутній неприємний запах. В наявності електро -, тепло-, водопостачання. В наявності продукти харчування (а.с.129).
Згідно характеристики за місцем проживання, ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, пересварилася з усіма сусідами, які робили їй зауваження з приводу порушення тиші після комендантської години, п`яних з`ясувань відносин після зловживання спиртними напоями, гучної музики, постійних криків та плачу дитини. Зі слів сусідів, ОСОБА_2 дитиною взагалі не займається, дитина залишена сама на себе (а.с.130). 
Крім того, представником позивача подані до суду матеріали, відповідно до яких малолітній ОСОБА_3 вдруге перебуває у державному закладі. 20.12.2016 актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був влаштований до КЗ «Криворізька міська дитяча лікарня № 4» КМР. Згідно з направленням служби у справах дітей виконкому Криворізької міської ради 05.01.2017 малолітній ОСОБА_3 був направлений до КЗ «Центр соціально – психологічної реабілітації дітей № 1» КМР у зв`язку з тим, що опинився у складних життєвих обставинах. 15.03.2017 орган опіки та піклування Жовтневої районної у місті ради звернувся із позовом до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 . 10.04.2017 рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу органу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.30-31).
07.04.2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до наказу служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради поставлений на облік, як такий, що перебуває у складних життєвих обставинах (а.с.16). 
19.02.2025 року рішенням № 124 виконавчого комітету Покровської районної в місті ради затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відповідно до якого, ураховуючи те, що мати ОСОБА_2 не виконує батьківських обов`язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не готує ого до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально дитину не утримує, в інтересах малолітньої дитини орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.36-40).
Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
Також ЄСПЛ наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11)
Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16, провадження № 14-327цс18, та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15, провадження № 61-36905св18, від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17, провадження № 61-44369св18, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, провадження № 61-12144св20, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, провадження № 61-3462св20, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, провадження № 61-19550св19, від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, провадження № 61-9754св20, від 22.01.2025 року у справі № 336/13092/23, провадження № 61-16289св24.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 (ч. 1 ст. 81) ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи встановлені по справі обставини та наведені норми чинного законодавства, суд вважає, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідач ОСОБА_2 свідомо, протягом тривалого часу ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, не створює належних умов для проживання дитини, не готує його до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тобто не виконує належним чином свій обов`язок щодо утримання дитини. Наведені вище засоби впливу, застосовані відповідними державними органами, в тому числі під час тривалого розгляду зазначеної цивільної справи, виявилися безрезультатними та не змогли вплинути на зміну ставлення матері до виховання неповнолітнього сина
Отже, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд визнає позов виконавчого комітету Покровської районної в місті ради обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам неповнолітньої дитини, мотиви для позбавлення Відповідача батьківських прав, визнає доречними і достатніми, а тому позов підлягає задоволенню.
Одночасно суд зазначає, що відповідно до  ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законів представників дитини, разом з якими проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За таких підстав, враховуючи обставини передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, та вимоги ч. 5 ст. 183 СК України, суд стягує з відповідачки на користь майбутнього законного представника неповнолітньої дитини аліменти на утримання неповнолітнього у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. 
За таких підстав, позов підлягає задоволенню.
З огляду на вищевикладене, керуючись ст. ст.  4, 5, 6 -13, 17 - 18, 76 - 82, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в :
Позов виконавчого комітету Покровської районної в місті ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальний заклад «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей № 1» Криворізької міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини – задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , на користь майбутнього законного представника неповнолітньої дитини, аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з 28.02 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.
У відповідності до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: виконком Покровської районної в місті ради, юридична адреса: м. Кривий ріг, вул. Кості Гордієнко, буд. 2, код ЄДРПОУ 04052531.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа: КЗ «Центр соціально – психологічної реабілітації дітей № 1», юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Федора Караманиць, буд. 51а, код ЄДРПОУ 25843219.

Повний текст рішення суду складений 18.09.2026 року.

Суддя: Ю. В. Ведяшкіна