Справа № 357/10786/26
Провадження № 2-о/357/249/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Бебешко М. М. ,
за участю присяжних Борисевич О.В., Вініченко Т.Ю., 
при секретарі – Примак А. М.,
за участю заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
представника заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: 1) Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; 2) Військова частина НОМЕР_1 ; 3) Міністерство оборони України; про оголошення фізичної особи померлою,-

В С Т А Н О В И В :

Представник заявників 24 червня 2026 року звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив суд Оголосити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Узин Білоцерківського району Київської області, померлим від дня набрання законної сили рішення суду, за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії з боку РФ на території села Іванівське Бахмутського району Донецької області.
Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний до лав Збройних сил України 30 березня 2023 року. 28 липня 2023 року солдат ОСОБА_1 , в складі групи інших військовослужбовців під час виходу з позиції «ЗУБР», потрапили на сильний мінометний обстріл з боку противника. Одна з мін вибухнула біля ОСОБА_1 , внаслідок чого той отримав поранення, несумісні з життям. Евакуювати тіло ОСОБА_1 не було можливості через постійний мінометний обстріл. За результатами службового розслідування з 28 листопада солдат ОСОБА_1 вважається зниклим безвісти. 29 листопада 2023 року мати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 отримала сповіщення про те, що її син зник безвісти 28 листопада 2023 року в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського раойну Донецької області при виконанні бойового завдання. Відомості про зникнення ОСОБА_1 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2023 року за ч.1 ст. 115 КК України за № 1202311130005618. ОСОБА_1 рахується безвісно зниклим та щодо нього відсутні дані про перебування останнього у полоні. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 червня 2026 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.
Ухвалою суду від 25 червня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами окремого провадження у відкритому судовому засіданні на 07 серпня 2026 року. 
В судовому засіданні 07 серпня 2026 року заявники та їх представник підтримали заяву по суті у повному обсязі та просили суд її задовольнити, з підстав, викладених у даній заяві.
Представники заінтересованих осіб – Білоцерківського відділу ДРАЦС, в/ч НОМЕР_1 , Міністерства оборони України в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися судом своєчасно та належним чином. Правом на подачі письмових пояснень щодо заяви не скористалися.
Представник відділу ДРАЦС в поданому до суду клопотанні від 14 липня 2026 року просила суд розглядати справу за її відсутності. Одночасно повідомила суд про відсутність актових записів про смерть ОСОБА_1 в архіві відділу.
За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вказаних осіб, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:
Заявники є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_2 отримала сповіщення від ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29 листопада 2023 року про те, що її син – солдат ОСОБА_1 , стрілець, помічник-гранатометника 1 відділення спеціального призначення 1 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , признаваний на військову службу по мобілізації 30 березня 2023 року, зник безвісти 28 листопада 2023 року в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області при виконанні бойового завдання.
20 грудня 2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 1043 завершено службове розслідування, згідно з яким, ІНФОРМАЦІЯ_3 під час оброни бойових позицій батальйонного району оборони при здійсненні заходів стримування наступу противника в районі населеного пункту Іванівське, зник безвісти стрілець, помічник гранатометника 1 відділення спеціального призначення 1 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 . Згідно пояснень військовослужбовців, які спільно з ОСОБА_1 виконували бойове завдання, солдат ОСОБА_1 , під час виходу з позиції «ЗУБР» потрапив під мінометний обстріл противника, внаслідок чого отримав поранення, несумісні з життям. Евакуювати тіло загиблого не було можливості через постійний мінометний обстріл.
Відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2023 року Білоцерківським районним управлінням поліції ГУНП в Київській області за № 1202311130005618 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Слідчим управлінням ГУНП в Донецькій області 17 червня 2026 року повідомлено адвоката Люльчука Костянтина про відсутність місцезнаходження ОСОБА_1 .
Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, ОСОБА_1 включений до даного реєстру з 13 квітня 2024 року.
Державним підприємством «Український національний центр розбудови миру» 11 червня 2026 року надано відповідь адвокату Люльчуку Костянтину про відсутність відомостей про перебування у полоні ОСОБА_1 .
При вирішенні справи суд виходить з наступного:
Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.
Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.
Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).
За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):
- воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;
- бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);
- воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;
- район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.
Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.
Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).
Законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан».
Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24).
У постанові від 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року № 376.
Тому суд може використовувати дані, зокрема з вказаного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала на тому, що обчислення шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності.
У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.
У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.
Заявники просила суд оголосити померлим військовослужбовця ОСОБА_1 , який ймовірно загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Іванівське Бахмутського Волноваського району Донецької області під час проходження військової служби та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.
Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією спочатку був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 із змінами і доповненнями, а натепер – наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376. 
Так, село Іванівське Бахмутської міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області, з 24.02.2022 по 18.02.2025 було територією активних бойових дій. У той же час, з 19.02.2025 по даний час зазначений населений пункт тимчасово окупований.
Приймаючи до уваги те, що з 19.02.2025 територія населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області перестала бути територією активних бойових дій та є тимчасово окупованою, з моменту закінчення активних бойових дій на території даного населеного пункту, минуло понад шість місяців, суд приходить до висновку проте, що заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про оголошення померлим їх сина ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
Згідно з вимогами ч.3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.
Суд вважає, що матеріалами справи, а саме актом службового розслідування від 20 грудня 2023 року підтверджено безвісти зникнення солдата ОСОБА_1 в результаті бойових дій в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20 зазначив, що суд оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч.2 ст.46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті.
Отже, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.
Верховний Суду у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 154/2135/17 виснував, що виходячи зі змісту положень статей 43,46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України.
Особливістю цієї категорії справ (оголошення громадянина померлим) є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
У постанові у справі № 615/129/25 від 29 квітня 2026 року Верховний Суд розглянув питання моменту початку перебігу строку для оголошення фізичної особи померлою у ситуації, коли територія після завершення активних бойових дій стала тимчасово окупованою.
Суд нагадав, що відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
ВС вказав, що у правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Суд підкреслив: «З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій».
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи.
Водночас підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Разом із тим суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Велика Палата Верховного Суду вказувала раніше, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовувала телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.
ВС вказав, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи.
Суд також пояснив, що шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту.
Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Оскільки за встановленими у цій справі обставинами територія, на якій відбулась вірогідна загибель військовослужбовця на момент такої події була територією активних бойових дій, а потім окупована супротивником; у суду з надзвичайно великою вірогідністю є достатні істотні підстави вважати, що військовослужбовець загинув, то відлік строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України може бути здійснений у цій справі з 29 листопада 2023 року.
ВС пояснив, що такий висновок суду не суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду про те, що шість місяців мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія, хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.
Розширювальне тлумачення частини другої статті 46 ЦК України, за якого відлік строку, після спливу якого фізична особа може бути оголошена померлою, ставиться у залежність від можливості отримання підтверджень із території, що після завершення активних бойових дій набула статусу тимчасово окупованої, призводить до позбавлення заявників передбаченого законом механізму захисту його прав, оскільки наведена норма не пов`язує перебіг відповідних строків з такими подіями.
Таким чином, встановлені обставини, про які зазначено раніше, дають підстави припустити про смерть військовослужбовця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в районі населеного пункту Іванівське Бахмутського району Донецької області, Україна.
Разом з тим, враховуючи те, що заявники просять оголосити померлим ОСОБА_1 з дня набрання рішенням суду законної сили, суд вважає за можливе погодитися із доводами заявників з цього приводу, а тому вважає за доцільне вірогідної датою смерті ОСОБА_1 зазначити дату набрання рішенням суду законної сили.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 295-300, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересовані особи: 1) Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; 2) Військова частина НОМЕР_1 ; 3) Міністерство оборони України; про оголошення фізичної особи померлою – задовольнити повністю.
Оголосити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Узин Білоцерківського району Київської області, померлим від дня набрання законної сили рішення суду, за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії з боку РФ на території села Іванівське Бахмутського району Донецької області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складанння). Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.
Заявники: 1. ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .
2. ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 .
Заінтересовані особи: 1.Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місце знаходження: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 22. Код ЄДРПОУ: 33141882.
2.Військова частина НОМЕР_1 . Код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 .
3.Міністерство оборони України, місце знаходження: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6. Код ЄДРПОУ: 00034022. 

Суддя | М. М. Бебешко
Присяжні | О.В.Борисевич   Т.Ю.Вініченко