Справа № 199/5467/26
(1-кп/199/801/26) 

В И Р О К
іменем України
11 вересня 2026 року м. Дніпро
Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:
Головуючий – суддя ОСОБА_1 
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
законного представника потерпілого ОСОБА_4 
представника потерпілої ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12026047220000076, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, утримує двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_1 , такого, що не має судимості в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 березня 2015 року по справі № 201/13983/14-ц зобов`язаний до сплати коштів на утримання дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення останнім повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. з подальшою індексацією, на користь матері дитини - ОСОБА_4 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 28 жовтня 2014 року.
Однак, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про своє зобов`язання відповідно до ст.ст. 150 152, 155 Сімейного кодексу України надавати дитині систематичну матеріальну допомогу, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність та будучи, при цьому, раніше судимим відповідно до вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 04 липня 2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (станом на час вчинення відповідних діянь), проігнорував загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, нехтуючи попередженням державного виконавця, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням коштів па утримання дитини, маючи відомості про необхідність сплати присуджених судом аліментів з моменту повідомлення державним виконавцем про судове рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 березня 2015 року по справі № 201 /13983/14-ц, починаючи з 01 серпня 2025 року по 01 квітня 2026 року, жодної виплати не здійснював, тим самим від сплати аліментів, встановлених рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 березня 2015 року, злісно ухилився, маючи при цьому дохід, достатній для виплати коштів на утримання дитини.
В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_6 , не маючи намір надавати кошти на утримання сина, тобто маючи прямий кримінально-протиправний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина, у період часу з 01 серпня 2025 року по 01 квітня 2026 року включно, аліменти на утримання неповнолітнього сина не сплачував, будь-якої допомоги на утримання сина у не грошовій формі не надавав, участі у вихованні сина не брав та станом на 01 квітня 2026 року утворив заборгованість по сплаті аліментів за період ухилення від сплати аліментів з 01 серпня 2025 року по 01 квітня 2026 року в сумі 16000 грн., що значно перевищує сукупно суму виплат за три місяці відповідних платежів, та є довгостроковим, а отже злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дитини.
ОСОБА_6 під час допиту в судовому засіданні підтвердив фактичні обставини вчинення інкримінованих йому діянь та визнав свою вину. Показав, що дійсно є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який наразі проживає з матір`ю останнього – ОСОБА_4 . Він проживає окремо з 2013 року. Про те, що він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина, він знав, і добровільно надавав колишній дружині кошти на утримання сина до 2020 року. Йому відомо, що в липні 2025 року його було засуджено вироком суду за ч. 1 ст. 164 КК України до пробаційного нагляду строком на 1 рік і після ухвалення вироку він перерахував 8000 грн. в рахунок сплати аліментів. Після цього аліменти більше не сплачував. В період з серпня 2025 року по квітень 2026 року він офіційно працевлаштований не був, отримував періодичний невеликий дохід, який витрачав на потреби своєї теперішньої родини. Просить врахувати, що у нього на утриманні перебувають малолітні донька та син. Наразі, попри те, що не може знайти постійну роботу, береться за різні підробітки і сплачує поточні аліменти кожного місяця. У вчиненому розкаюється.
Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Законний представник потерпілого ОСОБА_4 показала суду, що дійсно має спільного з обвинуваченим сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з нею. У зв`язку з ухиленням ОСОБА_6 від утримання сина вона звернулася до суду з відповідним позовом і рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 березня 2015 року на її користь з обвинуваченого стягнуто аліменти на утримання сина до досягнення останнім повноліття у розмірі 2000 грн. щомісяця. Не дивлячись на наявність судового рушення, ОСОБА_6 аліменти не сплачував, у зв`язку з чим вона писала заяву про притягнення останнього до кримінальної відповідальності і в 2025 року щодо останнього був винесений вирок. Після ухвалення вироку ОСОБА_6 аліменти не платив. Так, в період з 01 серпня 2025 року по 01 квітня 2026 року останній аліменти ані у грошовій, ані у будь якій іншій формі на сплачував і за довідкою державного виконавця за цей час була нарахована заборгованість у розмірі 16000 грн. 
За протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02 квітня 2026 року, ОСОБА_4 заявила, що 04 липня 2025 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпра було постановлено вирок, яким ОСОБА_6 визнано винуватим за ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді пробаційного нагляді строком на 1 рік. Незважаючи на це, аліменти не сплачуються, що свідчить про злісне ухилення від їх сплати. 
З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками є ОСОБА_6 і ОСОБА_4 .
Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені, 26 липня 2024 року ОСОБА_8 змінив прізвище на Стась.
До матеріалів кримінального провадження долучено копію виконавчого листа, виданого 03 лютого 2020 року Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська на примусове виконання рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 березня 2015 року по справі № 201/13983/14-ц, яким ОСОБА_6 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення останнім повноліття у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. з подальшою індексацією, на користь матері дитини - ОСОБА_4 , починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, а саме з 28 жовтня 2014 року
Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження, на підставі вказаного виконавчого листа 12 березня 2020 року головним держаним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_10 відкрите виконавче провадження № 61517703.
До матеріалів кримінального провадження долучено копію вироку Амур-Нижньодніпровського районного суд міста Дніпра від 04 липня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України – злісному ухиленні від спати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини ОСОБА_8 , внаслідок чого за період з 01 листопада 2024 року по 01 квітня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 12000 грн.
За довідкою про заборгованість з аліментів, виданою державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби, заборгованість ОСОБА_6 зі сплати аліментів за період з 01 серпня 2025 року по 01 квітня 2026 року становить 16000 грн. Сплата аліментів в цей період взагалі не здійснювалася.
Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Надаючи кримінально правову кваліфікацію діянням ОСОБА_6 , суд враховує, що за приписами п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.
Раніше призначене покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_6 відбув 01 вересня 2026 року,отже з цієї дати останній є таким, що не має судимості в силу ст. 89 КК України. Наведена обставина є перешкодою для призначення покарання за сукупністю вироків, однак не є перешкодою для кваліфікації діянь ОСОБА_6 за ознакою спеціальної повторності, оскільки на час вчинення інкримінованих діянь судимість ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 164 КК України не була знята чи погашена. 
Таким чином, вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого ч. 2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим кримінальним проступком, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, загальний розмір заборгованості з сплати аліментів та період, за який вона виникла, відомості про особу обвинуваченого. 
Останній на час вчинення нового кримінального правопорушення мав не зняту та непогашену судимість за вчинення умисного кримінального проступку, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, утримує двох дітей 2021 та 2023 року народження.
На обставини, що пом`якшують, так і обтяжують покарання ОСОБА_6 , сторони не посилаються і такі обставини судом у межах висунутого обвинувачення не встановлені.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки громадські роботи не буду дієвими, а пробаційний нагляд не може бути призначений з огляду на приписи ч. 5 ст. 59-1 КК України.
З огляду на зазначене, враховуючі вищевказані обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення, досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи. 
Запобіжний захід ОСОБА_6 раніше не обирався і клопотання про його обрання до набрання вироком законної сили не заявлялися.
Докази на здійснення учасниками процесуальних витрат, які б підлягали розподілу за вироком, суду не надавалися.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України, 
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7  визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням. 

Головуючий: 

11.09.2026