СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа № 684/295/26 
Провадження № 2/684/307/2026
13 липня 2026 року 	селищке Стара Синява 	

Старосинявський районний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Волошина Р.Р.,
за участі секретаря судового засідання Басок В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Стара Синява Хмельницької області в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив:
В травні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 16.07.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 805635384 у формі електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача.В подальшому до договору було внесено 6 додаткових угод. За умовами кредитного договору та додаткових угод ТОВ«МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало позичальнику ОСОБА_1 кошти в загальній сумі сумі 27000 гривень 7 траншами шляхом зарахування на картку №4149-49ХХ-ХХХХ-4225. 
07.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №МВ-ТП/16, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, включно і до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 805635384 від 16.07.2024. 
30.09.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №30/0925-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, включно і до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №805635384 від 16.07.2024. 
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість у розмірі 75918 гривень 10 копійок, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 гривень.
04.06.2026 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
04.06.2026 ухвалою суду витребувано докази.
У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 29.06.2026 пояснив, що отримав кредит, однак позов визнає частково, вважає завищеним нарахуваня відсотків та просив зменшити судові витрати.
В судове засідання 13.07.2026 відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про причини невки суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав, тому розгляд справи завершено у його відсутність. 
Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Суд установив наступне.
16.07.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 805635384 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію», а саме шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача. 
Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (для фізичних осіб- споживачів фінансових послуг), Порядку дій споживача в інформаційно- телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акценту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO» (нова редпкція), Порядку укладання фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (із зазначенням всіх етапів укладеня договору з прінт- скріпами екрану з особистого кабінету) ( діє з 25.07.2023 року).
В подальшому до договору було внесено 6 додаткових угод, а саме: 18.07.2024, 24.07.2024, 25.07.2024, 27.07.2024, 28.07.2024, 30.08.2024.
За даним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 27000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього (п.2.1 договору).
Сума кредитного ліміту, вказана в п.2.1 договору, є загальною сумою кредиту за цим договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника (п.2.2 договору).
Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 12070 гривень (п.2.3 договору).
Другий та решта траншів за договорм надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором (п.2.4 договору).
На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 23 дні від дати отримання позичальником першого траншу (п.3.1 договору).
Кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодаця на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки № НОМЕР_1 (п.5.1 договору).
На момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка складає 1,5 відсотків в день від суми залишку кредиту. У разі отримання додаткових траншів за цим договором після 21.08.2024 базова процентна ставка, яка використовується для нарахування процентів за користування цими додатковими траншами обмежується та розраховується від максимального розміру денної процентної ставки зазначеної в частині 5 статті 8 Закону, що складає 1% за день користування таким траншем (п.8.3 договору).
У разіякщо позичальник вчинить описані в п.3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один один або декілька разів або здійснить поновлення дисконтного періоду, на період після 08.08.2024 розрахунок витрат за кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою 1,310 % в день (п.8.5.2 договору).
Строк на який надається кредит встановлюється графіком платежів. (додаток №1 до договору).
ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало, що підтверджується довідками № 805635384/031020255/Э від 03.10.2025 та платіжними дорученнями про проведення платежів на загальну суму 27000 гривент на картку отримувача № НОМЕР_2 .
07.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №МВ-ТП/16, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, включно і ОСОБА_2 за договором кредитної лінії № 805635384 від 16.07.2024
Відповідно до реєстру прав вимоги до договору факторингу №МВ-ТП/16 від 07.01.2025 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в загальній сумі 52596 гривень 45 копійок, з яких: заборгованість за основним боргом 24809 гривень 50 копійок; заборгованість за відсотками – 15382 гривні 20 копійок, заборгованість по неустойці 12404 гривні 75 копійок.
30.09.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №30/0925-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, включно і до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №805635384 від 16.07.2024.
Відповідно до реєстру прав вимоги №2 до договору факторингу №30/0925-01 від 16.07.2024 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 з заборгованістю 88322 гривні 85 копійок, з яких: заборгованість за основним боргом 24809 гривень 50 копійок; заборгованість за відсотками – 51108 гривень 60 копійок, заборгованість по неустойці 12404 гривні 75 копійок
Позивач надав розрахунки заборгованості за договором кредитної лінії № 805635384 від 16.07.2024 з якої слідує заборгованість відповідача перед позивачем станом на 07.01.2025 становить 88322 гривні 85 копійок, з яких: заборгованість за основним боргом 24809 гривень 50 копійок; заборгованість за відсотками – 51108 гривень 60 копійок, заборгованість по неустойці 12404 гривні 75 копійок.
Як встановлено з витребуваних у ПАТ КБ «ПриватБанк» доказів, на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), на яку в період з 16.07.2024 по 30.08.2024 було зарахування кошти в сумі 27000 гривень.
Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про дострокове стягнення заборгованості.
Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за укладеним кредитним договором.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права.
Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»  за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.
Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626 ,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.
Висновки суду.
На день звернення позивача до суду зобов`язання за договором кредитної лінії №805635384 від 16.07.2024 відповідач не виконав. 
Відповідачем наявність заборгованості не спростовано, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаним договором в розмірі 75918 гривень 10 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 24809 гривень 50 копійок; заборгованість за відсотками 51108 гривень 60 копійок. 
Позов підлягає до задоволення в розмірі 100%.
Розподіл судових витрат.
Статтею133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмір 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8. Сплата судового збору підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті від 27.05.2026 №42127.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662 гривні 40 копійок.
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із п. 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).
Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17.
З матеріалів справи вбачається, що 20.01.2026 між позивачем та адвокатським бюро "Тимошенко та партнери" укладено договір про надання правничої допомоги №20/01/26-02 та додаткова угода до нього від 21.01.2026.
Відповідно до акту прийому – передачі наданих послуг від 20.03.2026 наведено перелік послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги: складання позовної заяви 2 години 5000 гривень; вивчення матеріалів справи 2 години 1000 гривень; підготовка та подання адвокатського запиту 1 година 500 гривень; підготовка клопотання 1 година 500 гривень.
Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд враховує, що позовні вимоги задоволенні частково, дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява не є складною, справа є типовою, та не потребує особливих затрат часу на складання позовної заяви та вивчення справи. Так само не потребує значного часу написання клопотання про витребування доказів у типовій справі. Пакет документів (додатки), що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним у такій категорії справ, та не потребує значного часу та великих зусиль для його зібрання.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.
Поняття "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично друге поняття відповідає викладеному в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висновку про те, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 у справі № 754/8750/19).
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що обґрунтованим є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень, які підлягають відшкодуванню.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором кредитної лінії № 805635384 від 16.07.2024 в розмірі 75918 гривень 10 копійок, 2662 гривні 40 копійок в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та 4000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а всього 82580 (вісімдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят) гривень 50 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» , місце знаходження: бульвар Лесі Українки, 34, офіс 333, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Повний текст рішення суду складено 13 липня 2026 року.
Суддя Роман ВОЛОШИН