Справа № 536/1085/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове) 

08 липня 2026 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Баранської Ж.О., за участю секретаря Волошиної А.В., розглянувши в м.Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін заяву представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Самойленка М.О. про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі № 536/1085/26,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
02 червня 2026 року рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, постанову серії ЕНА № 6984323 від 07 квітня 2026 року, складену поліцейською 1 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук УПП в Полтавській області сержантом поліції Велько Кариною Андріївною про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн, скасовано, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрито.
09 червня 2026 року представник позивача подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, яким просить стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000, 00 грн.
11 червня 2026 року представником відповідача Департаменту патрульної поліції Вареник Ю.В. подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, де представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні заяви про розподіл судових витрат, посилаючись на наступне. Так, на думку представника відповідача, надані представником позивача документи на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не підтверджують факт сплати грошових коштів, а лише свідчать про існування договірних відносин між адвокатом та позивачем. Щодо заявленої позивачем суми понесених витрат на професійну правничу допомогу, вважає таку суму неспівмірною зі складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченим часом і значенням справи для сторін.
При вирішенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Судом встановлено, що правнича допомога позивачу ОСОБА_1 надавалась адвокатом Самойленком М.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № 1 а/с від 08 квітня 2026 року.
Згідно розрахунку суми гонорару за вказаним вище договором, загальна сума гонорару адвоката за надану правничу допомогу ОСОБА_1 становить 9 000 грн., в тому числі, за вивчення матеріалів, наданих Замовником складає 2 000 грн., за складання позовної заяви та виготовлення додатків – 4 000 грн., за вивчення відзиву, перегляд відеозапису бодікамер патрульних поліцейських та складання відповіді на відзив – 3 000 грн. 
Також, 02 червня 2026 року між адвокатом Самойленком М.О. та клієнтом ОСОБА_1 складено акт виконаних робіт за договором про надання правничої допомоги, де ними узгоджену суму адвокатського гонорару в розмірі 9 000 грн.
Щодо співмірності розміру судових витрат, пов`язаних із наданням адвокатом послуги у зв`язку з розглядом даної справи, суд зазначає наступне.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як зазначалось вище, чинне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Суд зазначає, що дана справа розглядалась судом у порядку письмового провадження без участі сторін та є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з обов`язковою явкою сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Також, суд звертає увагу, що предмет спору у даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а тому суд вважає, що обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума 5 000,00 гривень. Вказаний розмір витрат обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку мав витратити адвокат під час супроводу справи у суді першої інстанції, об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду даної справи.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 252, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача адвоката Самойленка М.О. про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат по справі № 536/1085/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнии частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста,3; код ЄДРПОУ 40108646) на користь ОСОБА_1 5 000 (п`ять тисяч) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач ? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ? Департамент патрульної поліції Національної поліції України, код ЄДРПОУ 40108646, юридична адреса: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, будинок 3;
Третя особа – поліцейська 1 взводу 1 роти УПП Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук УПП в Полтавській області Велько Карина Андріївна.

Суддя	Ж. О. Баранська