ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/72/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 р. (суддя Серьогіна О.В) в адміністративній справі №160/72/26 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не зарахування йому періодів роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р. до страхового стажу при призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати йому до страхового стажу періоди роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р. та здійснити перерахунок пенсії з 25 січня 2022 р. - моменту її призначення;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні індексації йому пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої зарплати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 (з 01 березня 2023 р.), 1,0796 (з 01 березня 2024 р.), 1,115 (з 01 березня 2025 р.);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести індексацію та перерахунок його пенсії відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV шляхом послідовного збільшення показника середньої зарплати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії при її призначенні у розмірі 11 345,30 грн. на коефіцієнти 1,197 відповідно до п. 1 Постанови КМ України №168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”; 1,0796 відповідно до п. 1 Постанови КМ України №185 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”; 1,115 відповідно до п. 1 Постанови КМ України №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” та у зв`язку з цим провести перерахунок (індексацію) та виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01 серпня 2025 р.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», індексацію якої відповідач не здійснює шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для обчислення пенсії, на встановлені постановами Кабінету Міністрів України у 2023 - 2025 роках коефіцієнти. Також вказано, що до страхового стажу ОСОБА_1 протиправно не зараховано періоди роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026р. із урахуванням ухвали про виправлення описки від 25 травня 2026 р., адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Судом: 
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р. до страхового стажу при призначенні пенсії за віком;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р. та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 12 листопада 2025 р.;
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо відмови у проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої зарплати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197 (з 01 березня 2023 р.), 1,0796 (з 01 березня 2024 р.), 1,115 (з 01 березня 2025 р).
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч.2 ст.42 Закону №1058-ІV шляхом послідовного збільшення показника середньої зарплати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії при її призначенні у розмірі 10 846,37 грн. на коефіцієнти 1,197 відповідно до п. 1 Постанови КМ України №168 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”; 1,0796 відповідно до п. 1 Постанови КМ України №185 “Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”; 1,115 відповідно до п. 1 Постанови КМ України №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” та у зв`язку з цим провести перерахунок (індексацію) та виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01 серпня 2025 р.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що на виконання вимог частини 2 статті 42 Закону № 1058 - IV у 2019 році Урядом запроваджено Порядок №124 та встановлено, зокрема, формулу обчислення коефіцієнту збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, а також закріплено його базову величину (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 1 жовтня 2017 року). Усі подальші урядові акти щодо щорічної індексації пенсій є спеціальними актами застосування положень Порядку №124 у відповідному бюджетному періоді. Позивач отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", обчислену із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки в розмірі 10 846,37 грн., що є більшим за показник середньої заробітної плати, визначений відповідно до пункту 5 Порядку № 124 в розмірі 3764,40 грн. та збільшений в подальшому на коефіцієнти, тому він не підлягає застосуванню. Враховуючи призначення позивачу пенсії у 2022 році, з 01 березня 2025 р. індексації підлягає показник середньої заробітної плати, збільшений на коефіцієнт 1,046, як визначено п.6 Постанови КМУ №209. Крім того, правомірно не зараховано до страхового стажу позивача періоди його роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р., оскільки в трудовій книжці наявні розбіжності між датою звільнення та датою наказу про звільнення. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати в розмірі 10 846,37 грн. 12 листопада 2025 р. позивач звернувся із заявою щодо проведення індексації його пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався йому для обчислення в розмірі 10 846,37 грн. на коефіцієнти 1,197, 1,0796, 1,115, а також щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р. Листом від 18 листопада 2025 р. №63663-55077/К-01/8-0400/25 відповідач повідомив про відсутність підстав для перерахунку пенсії та зазначив, що проведення індексації пенсії передбачено із застосуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, збільшеної на коефіцієнти підвищення. Оскільки встановлений позивачу при призначенні пенсії показник середньої заробітної плати є більшим за показник за 2014-2016 роки збільшений на коефіцієнти, відсутні підстави для проведення індексації у 2023 та 2024 роках. Починаючи з 01 березня 2025 р. проведено автоматизований перерахунок пенсії позивача із застосуванням до заробітної плати коефіцієнта 1,046, як це передбачено п.6 Постанови КМУ №209. До страхового стажу позивача правомірно не зараховано згідно записів трудової книжки період роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р., оскільки наявні розбіжності між датою про звільнення та датою наказу про звільнення.
Не погоджуючись із нездійсненням індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, на встановлені постановами Кабінету Міністрів України у 2023 - 2025 роках коефіцієнти 1,197, 1,0796, 1,115, а також не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р., ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при проведенні перерахунку пенсій у зв`язку із щорічною індексацією, збільшенню підлягає саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення, як це передбачено частиною 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на встановлені Кабінетом Міністрів України, зокрема, у 2023 - 2025 роках коефіцієнти 1,197, 1,0796, 1,115. Також, суд вказав, що відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період його роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р. із посиланням на недоліки записів трудової книжки, зазначивши, що її введення є відповідальністю роботодавця та не повинно впливати на права позивача. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Частиною 1,2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р., слід зазначити наступне. 
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Записами №1-3 наявної в матеріалах справи копії трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджується, що в період з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р. ОСОБА_1 працював слюсарем з ремонту автомобілів (а.с. 28). 
Відповідно до Інструкції про порядок введення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20 червня 1972 р., днем звiльнення вважається останнiй день роботи.
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 28 грудня 1979 р. по 04 травня 1982 р. в зв`язку із тим, що дата звільнення (04 травня 1982 р.) відрізняється від дати наказу про звільнення (03 квітня 1982 р.).
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для здійснення позивачу індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, на встановлені постановами Кабінету Міністрів України у 2023 - 2025 роках коефіцієнти 1,197, 1,0796, 1,115, слід зазначити наступне. 
Відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій, шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124.
Відповідно до пункту 5 Порядку №124 у 2019 р. перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 р. на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку. Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 р. № 168 "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 р." визначено, що з 01 березня 2023 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,197.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №185 від 23 лютого 2024 р. "Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" визначено, що з 01 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,0796.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі Постанова КМУ №209) встановлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,115.
Верховний Суд в постанові від 04 грудня 2025 р. у справі №440/6585/25 зробив висновок про протиправне застосування у 2025 році коефіцієнту, встановленого п. 6 постанови КМУ №209, замість коефіцієнта 1,115, встановленого пунктом 1 вказаної Постанови.
Також, Верховний Суд в постанові від 13 січня 2025 р. у справі №160/28752/23, в постанові від 27 січня 2025 р. у справі №620/7211/24, в постанові від 16 квітня 2025 р. у справі №200/5836/24 дійшов висновку, що пункт 5 Порядку № 124 повинен застосовуватися у відповідності із частиною 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності обов`язку у відповідача здійснити індексацію пенсії позивачу шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався йому для обчислення пенсії, на встановлені постановами Кабінету Міністрів України у 2023 - 2025 роках коефіцієнти 1,197, 1,0796, 1,115.
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, відсутні підстави, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування ухваленого ним рішення.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 р. в адміністративній справі №160/72/26 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили 15 липня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.П. Баранник