Справа № 632/409/26
провадження № 2/632/662/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України
23 липня 2026 р. м. Златопіль
Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря судового засідання Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Златополя Лозівського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк Ірина Василівна про встановлення факту не проживання спадкоємця разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І.В., про встановлення факту не проживання спадкоємця разом із спадкодавицею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серпня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.
Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка на час смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Крім того, спадкоємцем першої черги також є син померлої - відповідач у справі, який на день смерті матері був зареєстрований з нею за однією адресою. Проте відповідач з серпня 2014 року за вказаною адресою не проживає, а проживає за кордоном. Тобто на час відкриття спадщини відповідач хоча і був зареєстрований за однією адресою із спадкодавицею, проте фактично не проживав та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому в силу ст. 1269 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину.
Ухвалою від 17.03.2026 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та витребувані докази з призначенням до підготовчого засідання на 22.04.2026 року.
31.03.2026 до суду надійшла копія спадкової справи №88/2025 після смерті ОСОБА_3 , також приватний нотаріус просив розглянути справу за її відсутності.
22.04.2026 підтовче засідання відкладено на 04.06.2026 року через неналежне повідомлення відповідача.
04.06.2026 ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті на 23.07.2026.
В судове засідання позивач не прибув, надавши заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач не з`явився, про дату час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку з тим, що місце його проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов або заяву про розгляд справи за його відсутності не надав.
Третя особа надала заяву про розгляд справи без її участі.
Згідно ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явився та позивач і його представник проти такого вирішення справи не заперечували.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали та докази, матеріали спадкової справи №88/2025 від 14.08.2025, встановив обставини та відповідні до них правовідносини.
Зокрема, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Златопільським відділом ДРАЦС у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №408 від 25.07.2025 (а.с.9).
Згідно довідки виконавчого комітету Златопільської (тоді Первомайської) міської ради, на час смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою також зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно копії свідоцтва про народження виданого 22.05.1971, позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 (а.с.8) .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, позивач, як спадкоємець першої черги, 14.08.2025 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Вовк І.В. про прийняття спадщини після його матері.
Крім того, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2 , який до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері не звертався.
Відповідно до акту КП «Жилсервіс» Златопільської міської ради Харківської області від 22.12.2025, сусіди за адресою: АДРЕСА_2 та 24, підписи яких завірено печаткою КП, зазначили про факт не проживання ОСОБА_2 з серпня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, зафіксований факт у вказаному Акті підтвердили і свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , сусіди з квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , у своїх показаннях.
Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України)).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.
Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією ( 254к/96-ВР ), законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно із статтями 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено і не спростовано матеріалами справи, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 , житло за адресою:  АДРЕСА_1 не була постійним місцем проживання відповідача, хоча він був зареєстрований у цій квартирі і право його проживання у ній не обмежувалось. Натомість, з серпня 2014 року відповідач проживав за іншою адресою, виїхавши за межі України.
У визначений законом строк ОСОБА_2 не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом.
Державна реєстрація ОСОБА_2 квартирі за адресою АДРЕСА_1 сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за цією адресою реєстрації, оскільки спростована належними та допустимими доказами.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18).
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).
За таких обставин, суд приходить до висновку про встановлення факту не проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавицею ОСОБА_3 з серпня 2014 року, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк Ірина Василівна про встановлення факту не проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити.
Встановити факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із спадкодавицею ОСОБА_3 з серпня 2014 року та до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований: АДРЕСА_6 ; фактично мешкає в рф, м. Бєлгород, інші відомості відсутні.
Третя особа: приватний нотаріус Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Вовк Ірина Василівна, місце знаходження: 64102, Харківська область, Лозівський район, м. Златопіль, б.19, приміщення 51.

Суддя: | | С.  В.  Библів