Копія
154/3726/24 
2/154/71/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого-судді Каліщука А.А. 
за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представників відповідача Сулімук Ю.М., Кучер О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Волинської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Волинській області про відшкодування шкоди завданої незаконним рішення органів досудового слідства, прокуратури, 
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду із позовом до Волинської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Волинській області про відшкодування шкоди у відповідності до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що 21.08.2023 Володимир-Волинський міський суд Волинської області вироком у справі №155/523/18 визнав ОСОБА_1 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368 КК України та виправдав на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю її винуватості у вчиненні даного злочину. 
Виправдувальний вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21.08.2023 був оскаржений прокурором до Волинського апеляційного суду. 
06.12.2023 ухвалою Волинського апеляційного суду апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 серпня 2023 без змін. 
Починаючи з 05.09.2018, тобто з моменту повідомлення про підозру, розпочалось втручання в приватне та особисте життя ОСОБА_1 , що є порушенням її особистого немайнового права та спричинення у зв`язку з цим моральної шкоди до прийняття кінцевого рішення у справі, що мало місце до 06.12.2023, коли ухвалою Волинського апеляційного суду апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 серпня 2023 без змін. 
Втручання в приватне життя та порушення конституційних прав ОСОБА_1 тривало в період з 05.09.2018 по 06.12.2023. Інтервал між датами 05.09.2018 року та 06.12.2023 року становить 5 років 3 місяці 2 дні. Тобто повні 63 місяці. 
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 квітня 2024 мінімальна заробітна плата в Україні становить 8000 гривень. Отже, мінімальний передбачений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди завданий ОСОБА_1 становить 504 000 гривень.
ОСОБА_1 вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди є значно більший ніж той мінімум, який передбачено pаконом. 
04.09.2017 слідчим в ОВС СВ прокуратури області Безушко О.М. було затримано ОСОБА_1 у її службовому кабінеті голови Горохівської РДА, про що було складено відповідний протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину.
04.09.2017 слідчим в ОВС СВ прокуратури області Безушко О.М. було проведено освідування ОСОБА_1 .. 04.09.2017 відразу після освідування ОСОБА_1 , слідчим в ОВС СВ прокуратури області Безушко О.М., було проведено огляд місця події, а саме кабінет голови Горохівської районної державної адміністрації Матвєєвої Л.М. 
Крім того, 04.09.2017 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_1 , а саме в житловому будинку та надвірних спорудах за адресою: АДРЕСА_1 . 
05.09.2017 ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №42017030000000255 від 07.06.2017 було повідомлено про підозру за ч.3 ст. 368 КК України. 
07.09.2017 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області Безушка О.М. про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_1 та обрано ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 02.11.2017. На підставі ч.3 ст. 183 КПК України визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 505 200 гривень. 
07.09.2017 було внесено на депозитний рахунок №37310041002504 ТУ Державної судової адміністрації України в Волинській області Код ЄДРПОУ 26276277 грошові кошти у сумі 505 200 гривень. Після чого ОСОБА_1 було звільнено з-під варти. 
13.09.2017 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області накладено арешт шляхом заборони розпоряджатися майном, належним на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 104,9 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 . 
01.11.2017 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва продовжено строк дії обов`язків підозрюваної ОСОБА_1 , покладених на неї ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2017. Визначено строк дії ухвали до 27.12.2017 року. 
В межах досудового розслідування кримінального провадження №42017030000000255 від 07.06.2017, що відносно ОСОБА_1 проводились негласні слідчі (розшукові) дії. 29.06.2017 ухвалою слідчого судді апеляційного суду Рівненської області надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_1 таких негласних слідчих (розшукових) дій: - аудіо, -відеоконтроль особи, - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж – абонентського номера НОМЕР_1 , - обстеження публічно недоступного місця – службового приміщення (кабінету) голови Горохівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , розташованого на другому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом таємного проникнення, у тому числі, з використанням технічних засобів, з метою встановлення засобів аудіо-, відеоконтролю особи. - спостереження за особою, з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження. Строк дії ухвали до 29 серпня 2017 включно. 
30.08.2017 ухвалою слідчого судді апеляційного суду Рівненської області надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_1 таких негласних слідчих (розшукових) дій: - аудіо, -відеоконтроль особи, - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж – абонентського номера НОМЕР_1 , - обстеження публічно недоступного місця – службового приміщення (кабінету) голови Горохівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , розташованого на другому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом таємного проникнення, у тому числі, з використанням технічних засобів, з метою встановлення засобів аудіо-, відеоконтролю особи. - спостереження за особою, з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження. Строк дії ухвали до 01 жовтня 2017 включно. 
Окрім цього, у засобах масової інформації були здійснені публікації, які були доведені до загалу, про «протиправну поведінку» позивачки, як особи, яка отримала неправомірну вигоду - «хабар» «за вирішення земельних питань». У мережі інтернет було опубліковано чимало статей з заголовками «Голова Горохівської РДА попалася на хабарі», які супроводжувалися негативними та образливими коментарями, а також закликами до розправи над ОСОБА_1 . 
Так, на порталі «Волинська газета» опубліковано статтю «Групове хабарництво. Зі змісту даної статті вбачається образливе та упереджене ставлення до позивачки: «Раніше ОСОБА_3 очолювала Відділ державної виконавчої служби Горохівського районного управління юстиції. ОСОБА_4 змінювалася, а ця беручка жінка благополучно залишалася на своєму «хлібному місці». Як серед активістів ОСОБА_5 , так і серед апологетів Антимайдану помічена не була. Таке собі «тихе владарство» районного розливу… Щодо ОСОБА_6 , то вона продовжувала набирати вагу в районі та за його межами. Тож не дивно, що 4 вересня саме її було затримано правоохоронцями в купі з головою райради ОСОБА_7 і керівником місцевого відділу Держгеокадастру Сергієм Рубахою під час отримання хабара «за вирішення земельних питань». На порталі «Волинській новини» опубліковано статтю «На Волині голів РДА та райради «взяли» на хабарі. 
На порталі «ZAXID.NET» опубліковано статтю «У Горохівському районі Волині на хабарі затримали одночасно голів РДА, райради і Держгеокадастру». 
На порталі «LВ.ua» опубліковано статтю «Керівництво Горохівського району Волинської області попалося на хабарі». 
Дані публікації набули неабиякого розголосу, а зважаючи на коментарі користувачів, позивач зазнала значного громадського осуду та цькування. Необмежена кількість читачів, як знайомих, так і не знайомих з ОСОБА_1 , отримала доступ до інформації, яка не відповідає дійсності, а саме ганебну інформацію про нібито вчинення нею злочину та її недоброчесність, що заподіяло їй значну моральну шкоду, в тому числі приниження честі, гідності, престижу та ділової репутації. 
Згідно з санкції ч.3 ст. 368 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. При тому такий злочин є корупційним. Незаконне обвинувачення та переслідування з боку правоохоронних органів викликали глибокі моральні страждання, триваюче психологічне напруження та хронічний стрес, внаслідок чого здоров`я ОСОБА_1 суттєво погіршилося. 
Внаслідок цього позивач уже на стадії судового розгляду справи зазнала серцевого нападу та була госпіталізована. Це сталося саме у зв`язку з постійним перенесенням значних моральних страждань, пов`язаних з судовими засіданнями та тиском, який зумовлений потенційним тяжким покаранням. ОСОБА_1 перенесла гострий інфаркт міокарда, що підтверджується випискою КП «Луцька міська клінічна лікарня» №0005422 від 04.04.2019 у результаті чого їй було встановлено 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ № 048629. 
Стійкий розлад функцій організму ОСОБА_1 продовжується і по цей час, що підтверджується медичними довідками. 
Внаслідок незаконних рішень та дій органів досудового розслідування та прокуратури, ОСОБА_1 протягом 63 місяців була обмежена у правах і свободах, гарантованих статтями 29, 30, 31, 32, 33, 41 Конституції України, а саме у праві на свободу та особисту недоторканість, таємницю листування та телефонних розмов, невтручання у особисте і сімейне життя, недопущення збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, свободу пересування, вільного вибору місця проживання, у праві вільно залишати територію України, володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Незаконними рішеннями та діями, внаслідок незаконного затримання, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного затримання, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, незаконної провокації злочину, незаконного проведення огляду місця події та обшуку, незаконного вилучення та накладення арешту на майно, ОСОБА_1 була спричинена значна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню у встановленому законом порядку. При цьому виправдувальний вирок суду першої інстанції, який залишений без змін апеляційним судом відносно позивача свідчать про безпідставність взагалі кримінального переслідування ОСОБА_1 з моменту внесення відомостей до ЄРДР. 
Завдану моральну шкоду за викладених вище обставин ОСОБА_1 оцінює у 1 000 000 грн, що є цілком співмірним, розумним до обставин даної конкретної справи та не може свідчити про намір останньої збагатитися. 
З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути із Державного бюджету України на її користь відшкодування моральної шкоди в сумі 3 502 035 гривень та судових витрат.
Ухвалою судді Володимир-Волинського міського суду від 09.10.2024 відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 12.12.2024.
22.10.2024 представником Головного управління Національної поліції у Волинській області подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Відзив обгрунтовує тим, що вказане кримінальне провадження було зареєстроване прокурором Волинської обласної прокуратури та проведення слідчих дій та прийняття процесуальних рішень (застосування запобіжного заходу, заходів забезпечення кримінального провадження, ініціювання проведення негласних слідчих (розшукових дій) було здійснено виключно групою слідчих Прокуратури Волинської області. Позивач не надала суду жодних доказів заподіяння їй моральної шкоди. Факт постановлення судом виправдувального вироку не є безумовним доказом заподіяння їй моральної шкоди. Також, відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено окремо розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішенням суду, на рівні 1600 гривень. А тому позивач при розрахунку моральної шкоди повинен застосовувати розрахункову величину на рівні 1600 грн, а не 7100 гривень. Також позивач не надав суду документів, які б підтверджували витрати на правову допомогу в розмірі 137 500 гривень. 
29.10.2024 представником Волинської обласної прокуратури подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Відзив обгрунтовує тим, що позивач не надав доказів на підтвердження причинного зв`язку між незаконними діями органів досудового слідства і прокуратури та настанням моральних страждань у зв`язку з обранням запобіжного заходу, відсторонення від посади. Також розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», має розраховуватись з 1600 грн, а не з 8000 гривень.
04.11.2024 представник Державної казначейської служби України подав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки. Факт заподіяння позивачу моральної шкоди не підтверджено жодними документами чи іншими доказами, які б свідчили про характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо), стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Не надано доказів, які б підтверджували незаконність чи протиправність дій працівників Головного управління Національної поліції у Волинській області або Волинської обласної прокуратури. Звернення позивача до лікарів та її захворювання не свідчать про заподіяння їй моральної шкоди внаслідок кримінального провадження. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» при розрахунку моральної шкоди необхідно застосовувати розрахункову величину в розмірі 1600 грн, а не 8000 гривень, як це зазначає позивач.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засідання збільшені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.
Представник Волинської обласної прокуратури Сулімук Ю.М. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов.
В судовому засіданні представник Державної казначейської служби України Кучер О.О. просила відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позов.
Представник Головне управління Національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час розгляду справи, не подавав заяв про відкладення судового розгляду.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши всі докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи встановлені судом.
04.09.2017 слідчим в ОВС СВ прокуратури області Безушко О.М. було затримано ОСОБА_1 у її службовому кабінеті голови Горохівської РДА.
04.09.2017 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_1 (житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 
05.09.2017 ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №42017030000000255 від 07.06.2017 було повідомлено про підозру за ч.3 ст. 368 КК України. 
07.09.2017 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ прокуратури Волинської області Безушка О.М. про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_1 та обрано ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 02.11.2017 р. На підставі ч.3 ст. 183 КПК України визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 505 200 гривень 
07.09.2017 було внесено на депозитний рахунок №37310041002504 ТУ Державної судової адміністрації України в Волинській області Код ЄДРПОУ 26276277 грошові кошти у сумі 505 200 гривень. Після чого ОСОБА_1 було звільнено з-під варти. 
13.09.2017 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області накладено арешт шляхом заборони розпоряджатися майном, належним на праві приватної власності ОСОБА_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 104,9 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 . 
01.11.2017 ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва продовжено строк дії обов`язків підозрюваної ОСОБА_1 , покладених на неї ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.09.2017. Визначено строк дії ухвали до 27.12.2017 року. 
В межах досудового розслідування кримінального провадження №42017030000000255 від 07.06.2017 відносно ОСОБА_1 проводились негласні слідчі (розшукові) дії. 
Зокрема, 29.06.2017 ухвалою слідчого судді апеляційного суду Рівненської області надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_1 таких негласних слідчих (розшукових) дій: - аудіо, -відеоконтроль особи, - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж – абонентського номера НОМЕР_1 , - обстеження публічно недоступного місця – службового приміщення (кабінету) голови Горохівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , розташованого на другому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом таємного проникнення, у тому числі, з використанням технічних засобів, з метою встановлення засобів аудіо-, відеоконтролю особи. - спостереження за особою, з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження. Строк дії ухвали до 29 серпня 2017 включно. 
30.08.2017 ухвалою слідчого судді апеляційного суду Рівненської області надано дозвіл на проведення стосовно ОСОБА_1 таких негласних слідчих (розшукових) дій: - аудіо, -відеоконтроль особи, - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж – абонентського номера НОМЕР_1 , - обстеження публічно недоступного місця – службового приміщення (кабінету) голови Горохівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 , розташованого на другому поверсі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом таємного проникнення, у тому числі, з використанням технічних засобів, з метою встановлення засобів аудіо-, відеоконтролю особи. - спостереження за особою, з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження. Строк дії ухвали до 01 жовтня 2017 включно.  
21.08.2023 Володимир-Волинський міський суд Волинської області вироком у справі №155/523/18 визнав ОСОБА_1 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст. 368 КК України та виправдав на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю її винуватості у вчиненні даного злочину. 
Виправдувальний вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21.08.2023 був оскаржений прокурором до Волинського апеляційного суду. 
06.12.2023 ухвалою Волинського апеляційного суду апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, а вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 серпня 2023 без змін, який набрав законної сили 06.12.2023.  
Досудове розслідування кримінального провадження здійснювалось Прокуратурою Волинської області та Головним управлінням Національної поліції у Волинській області.
Таким чином, ОСОБА_1 з 05.09.2017 по 06.12.2023 перебувала під слідством та судом, тобто в загальному 63 місяці. 
Застосовані норми права та мотиви суду.
Згідно із статтею 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативнорозшукову діяльність, органидосудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.
Згідно із частинами першою та другою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.
У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Згідно з п. 1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди у порядку та у розмірах, визначених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частина п`ята та шоста стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).
Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.
В постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.
Відповідно до ч.2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Отже, право на відшкодування моральної шкоди на підставі вищенаведеного Закону виникає в особи у випадку повної реабілітації. 
Судом встановлено, що кримінальне переслідування позивача припинено з підстав, які її реабілітують, оскільки у кримінальному провадженні було постановлено виправдувальний вирок, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю її винуватості у вчиненні даного злочину.
В постановах Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 306/701/20 (провадження № 61-3676св22), від 14 вересня 2022 року у справі № 415/1009/21 (провадження № 61-18055св21), від 30 вересня 2022 року у справі № 753/4724/21 (провадження № 61-947св22), від 05 жовтня 2022 року у справі № 373/1292/20 (провадження № 61-6909св22), від 09 листопада 2022 року у справах № 461/422/21 (провадження № 61-8158св22) та № 296/4523/19 (провадження № 61-18635св21) вказано, що статтею 13 Закону № 266/94-ВР передбачено, що розмір відшкодування немайнової (моральної) шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом із врахуванням мінімального розміру заробітної плати. Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, вправі застосувати й більший розмір відшкодування. Отже, з урахуванням засад виваженості, розумності та справедливості суд може збільшити розмір відшкодування, обмеження максимального розміру моральної шкоди Законом № 266/94-ВР не передбачено. При цьому, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
Встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що незаконне повідомлення ОСОБА_1 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, незаконне затримання, проведення обшуку, незаконне відсторонення від роботи, тривале перебування під слідством та судом, заподіяло позивачу моральну шкоду, оскільки час перебування під слідством та судом безумовно призвів до порушення звичного способу життя позивача, пригнічення її морального стану, спричинення душевних та психологічних страждань.
Внаслідок незаконних рішень та дій органів досудового розслідування та прокуратури, ОСОБА_1 протягом 63 місяців була обмежена у правах і свободах, гарантованих статтями 29, 30, 31, 32, 33, 41 Конституції України, зокрема у праві на свободу та особисту недоторканість, таємницю листування та телефонних розмов, невтручання у особисте і сімейне життя, недопущення збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, свободу пересування, вільного вибору місця проживання, у праві вільно залишати територію України, володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. 
Право на відшкодування моральної шкоди згідно з положеннями Закону № 266/94-ВР позивач набула на підставі виправдувального вироку суду.
Крім того, факт заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок перебування під слідством та судом підтверджується висновком судово психологічної експертизи №141/25-26 від 19.01.2026.
Згідно з даного висновку експерта, незаконне притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності є психотравмуючою для неї. За своїми психологічними характеристиками вона виходила за межі звичайного життєвого досвіду, супроводжувалась тривалим станом невизначеності, обмеженням звичного життєвого укладу, втручанням у приватний простір, публічним осудом та порушенням професійної і соціальної стабільності. Сукупність зазначених чинників зумовила інтенсивний і тривалий психоемоційний стрес.
Експерт дійшов висновку, що у сукупності результатів аналізу матеріалів справи, індивідуальної бесіди та психодіагностичного дослідження свідчать про наявність у ОСОБА_1 моральних страждань, що перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з тривалою психотравмувальною ситуацією, пов`язаною з кримінальним переслідуванням, подальшим багатоетапним судовим розглядом, публічним осудом та процесуальним обмеженням, а також накладанням на цей період тяжких сімейних обставин (погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 , її сина, смерть чоловіка).
Зміни у психоемоційному стані супроводжуються порушенням звичного життєвого функціонування, зокрема, зниженням відчуття психологічного та фізичного комфорту, порушенням сну, підвищеною настороженістю та обмеженням суб`єктивного відчуття безпеки у повсякденних ситуаціях, що негативно впливає на загальне самопочуття та рівень соціальної активності ОСОБА_1 . 
Відповідно до висновку експерта, ОСОБА_1 завдано моральну шкоду (моральні страждання). Виявленні зміни у її психоемоційному стані проявляються у порушенні емоційної рівноваги, зниженні відчуття внутрішньої безпеки, підвищеної тривожності, емоційної виснаженості, порушення сну, зниженні соціальної активності, обмеженні повноцінного життєвого функціонування. Зазначені переживання мають стійкий характер, не є короткочасною реакцією та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з досліджуваною ситуацією кримінального переслідування і пов`язаних з нею соціально-психологічних обставин.
Психологічний еквівалент грошової компенсації за завдані ОСОБА_1 моральні страждання становить 405 мінімальні заробітні плати. 
Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили.
Визначаючи гарантований державою розмір мінімальної моральної шкоди суд бере до уваги, що ОСОБА_1 перебувала під слідством та судом з 05.09.2017 (повідомлено про підозру) по 06.12.2023 (ухвала Волинського апеляційного суду, котрою виправдувальний вирок залишено без змін).
Тобто, загальний строк перебування ОСОБА_1 під слідством та судом становить 63 місяці.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» мінімальний розмір заробітної плати на час розгляду даної справи становить 8647 гривні.
Отже, розмір гарантованої державою мінімальної моральної шкоди становить 544761 грн (63 місяці х 8647 грн). 
Тобто розмір відшкодування моральної шкоди не може бути менший 544 761 гривню.
Суд бере до уваги, що у кримінальному провадженні ОСОБА_1 затримувалась правоохоронними органами, стосовно неї обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у її житловому будинку проводився обшук, щодо неї проводились негласні слідчі (розшукові дії), накладався арешт на її житловий будинок, що обмежило її право розпоряджатись майном, тривалий час перебувала під слідством та судом, що безумовно призвело до порушення звичного способу життя позивача, пригнічення її морального стану, спричинення душевних та психологічних страждань, що перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з тривалою психотравмувальною ситуацією, пов`язаною з кримінальним переслідуванням, публічним осудом та процесуальним обмеженням, що повністю підтверджується висновком експерта, а тому суд дійшов висновку, що визначений мінімальний розмір відшкодування 544 761 грн є недостатнім для відновлення порушеного права позивача.
Оскільки сукупність наведених чинників зумовила інтенсивний і тривалий психоемоційний стрес для ОСОБА_1 , зазначені переживання мають стійкий характер, не є короткочасною реакцією та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з кримінальним переслідуванням, а тому суд погоджується із визначеним експертом розміром грошової компенсації за завдані ОСОБА_1 моральні страждання, який становить 3 502 035 грн (405 мінімальні заробітні плати Х 8647 грн (розмір мінімальної заробітної плати у 2026).
Беручи до уваги характер встановлених експертом змін у психоемоційному стані ОСОБА_1 , які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з кримінальним переслідуванням, суд вважає, що моральна шкода в розмірі 3 502 035 грн є справедливою, не є більшою, ніж достатньою для розумного задоволення її потреб, і не призводить до її безпідставного збагачення.
Безпідставними є доводи відповідачів, що позивач не довела жодними доказами наявність моральної шкоди (моральних страждань), що зміни у її психоемоційному стані перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з її кримінальним переслідуванням, оскільки такі доводи повністю спростовані висновком експерта.
Висновок експерта є повним, ясним, обгрунтованим, не викликає жодних сумнівів у його правильності, а тому суд бере його як належний, допустимий, достатній доказ, який підтверджує заподіяння ОСОБА_1 кримінальним переслідуванням моральної шкоди та її розмір.
Суд не приймає аргументи відповідачів про необхідність застосування іншого розміру розрахункової величини для обчислення мінімального розміру моральної шкоди, зокрема 1 600 грн, а не 8 647 гривень.
Норми Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є спеціальними, зміни до нього не вносилися. Стаття 13 цього Закону імперативно визначає, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тлумачення положень Закону дає підстави для висновку про необхідність застосування мінімального розміру заробітної плати саме станом на час розгляду справи.
Суд не приймає інші аргументи сторін як такі, що спростовуються фактичними обставинами справи або ж як такі, що засновані на помилковому тлумаченні законодавства та суб`єктивній інтерпретації обставин справи.
Безпідставними є доводи представника Головного управління Національної поліції у Волинській області, що дане управління не здійснювало досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, а тому не може бути відповідачем у справі, оскільки повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 23.02.2018 підтверджується, що таке повідомлення вручив начальник відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області. Також із копії обвинувального акту встановлено, що даний документ складений старшим слідчим слідчого управління ГУНП у Волинській області. 
Таким чином, Головне управління Національної поліції у Волинській області здійснювало досудове розслідування у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, а тому є належним відповідачем у даній справі. 
Оцінивши всі докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з Державного бюджету України в її користь 3 502 035 грн моральної шкоди є законною, обгрунтованою, доведеною, а тому підлягає до задоволення.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У частинах 4-6 ст. 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).
Вказана судова практика є незмінною.
У постановах від 19 лютого 2022 року у справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у п. 154 рішення від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за ст. 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі ст. 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.
У п. 268 рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Суд бере до уваги, що в матеріалах справи містяться докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які були фактичними і неминучими, обґрунтовано виходить з того, що реально понесені витрати позивача на правничу допомогу адвоката в кримінальному провадженні у розмірі 137500 грн є розумним і справедливим розміром відшкодуванням таких витрат та співмірним із складністю справи та виконаними адвокатами роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, а тому дійшов висновку про стягнення їх у зазначеному розмірі за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу цілком відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову до суду, її позовні вимоги задоволені, то суд вважає необхідним судові витрати зі сплати судового збору у цій справі віднести на рахунок держави. 
Судом встановлено, що позивач поніс витрати на проведення експертизи в розмірі 18 235,44 гривень
Оскільки майнові позовні вимоги задоволено повністю, а тому суд стягує їх у зазначеному розмірі за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, суд, 
ухвалив :
Позов задовольнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в сумі 3 502 035 гривень.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 18 235,44 гривень витрат пов`язаних із проведенням експертизи та 137 500 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:/підпис/
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя А.А. Каліщук