Справа № 716/1346/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.09.2026 м.Заставна 

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючої судді Шевчук Р.М.
секретаря судового засідання Єлащуку Р.Г.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «ІЗІ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду в якому посилається на те, що 15.10.2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № FSC288350613 відповідно до умов якого, останній отримав кредитні кошти в розмірі 3 300 гривень, які зобов`язався повернути в розмірі та строк обумовлений договором.
Неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором з боку ОСОБА_1 призвело до виникнення заборгованості перед ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». 
Зазначає, що 16.12.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/77 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. 
Товариство та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
08.05.2026 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем укладено Договір факторингу № 08/0526-01. 
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивач на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 08.05.2026 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до позивача відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . 
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. 
Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ІЗІ ФІНАНС» за кредитним договором № FSC288350613 в загальному розмірі 11 695,00 грн.
На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути на користь ТОВ «ІЗІ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати по справі.
Крім того, просив справу слухати без його участі та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Ухвалою суду від 20.07.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від нього не надходило.
Про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання рекомендоване поштове відправлення повернулися до суду з відміткою поштового зв`язку «адресат відсутній».
Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не направила відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 15 жовтня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ГРОШОВА ДОПОМОГА» (далі - первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № FSC288350613 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Зазначений кредитний договір укладено в електронній формі із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором XQXV, який було відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав позичальнику фінансовий кредит у гривні на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.
Сума кредиту становила 3 300,00 грн, дата його надання - 15 жовтня 2025 року, строк кредитування до 14.11.2030 року. Відсоткова ставка за користування кредитом визначена у розмірі 1.0 % в день.
На виконання умов кредитного договору ТОВ «ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало позичальнику кредитні кошти у сумі 3 300,00 грн на рахунок №  НОМЕР_1 .
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується витребуваною судом інформацією у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про рух коштів за картковим рахунком що належить відповідачу ОСОБА_1 .
Таким чином, судом встановлений факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та виникнення у нього обов`язку щодо їх повернення і сплати передбачених договором процентів.
16.12.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/77 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. 
Товариство та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.
08.05.2026 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем укладено Договір факторингу № 08/0526-01. 
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивач на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 08.05.2026 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до позивача відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . 
Відповідно до розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості відповідача визначено у сумі 11 695,00 грн, з яких 3 300,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту та 6 745,00 грн - прострочена заборгованість за процентами та 1650 заборгованість за неустойкою. Разом з тим розмір штрафних санкцій зазначений в загальному розрахунку заборгованості вказаний, однак, позивач не включив їх до розміру позовних вимог.
Крім цього на виконання умов п.9.1.1.7 договору та вимог ст.16 Закону України «Про споживче кредитування», 07.05.2026 року позивач направив відповідачу вимогу про дострокове повернення боргу.
Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором стало підставою для звернення ТОВ «ТОВ «ІЗІ ФІНАНС» до суду з позовом про стягнення заборгованості.
Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона - боржник - зобов`язана вчинити на користь другої сторони - кредитора - певну дію, зокрема сплатити гроші, або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, які не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
За змістом частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній, формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин також вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа - кредитодавець - зобов`язується надати грошові кошти кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, а відповідно до частини другої статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Порядок укладення договорів в електронній формі регулюється Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 цього Закону електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт), а відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію його укласти, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному законом.
Частиною четвертою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції у мережі Інтернет або в інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 цього Закону кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, з огляду на встановлені обставини укладення кредитного договору в електронній формі та його підписання відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора - XQXV, суд доходить висновку, що між сторонами виникли договірні правовідносини, а кредитний договір № FSC288350613 від 15 жовтня 2025 року укладений у передбаченій законом формі.
Відповідно до статей 509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кредитні кошти, зобов`язана належним чином виконувати взяті на себе договірні зобов`язання та повернути кредит відповідно до умов договору.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких може бути встановлений договором.
За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Судом також встановлено, що відповідачем не надано доказів, які б спростовували факт отримання кредитних коштів, наявність заборгованості або підтверджували належне виконання ним зобов`язань за кредитним договором.
При цьому наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи, а право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ІЗІ ФІНАНС» на підставі договору відступлення права вимоги № FSC288350613 від 15.10.2025 року та відповідного реєстру боржників.
Позивачем дотримана процедура дострокового розірвання договору, відповідно до п. 9.1.1.7 внаслідок порушення його умов відповідачем. 
Таким чином, суд дійшов висновку, що між первісним кредитором та відповідачем виникли договірні правовідносини на підставі кредитного договору № FSC288350613 від 15 жовтня 2025 року. Первісний кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредитних коштів, тоді як відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконав.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «ІЗІ ФІНАНС» підлягають повному задоволенню.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Позивачем при поданні позову понесено судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2 662,40 грн, а також сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн..
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір та замовлення про надання правничої допомоги № 06/07/26-01 від 06.07.2026 року, детальний опис наданих послуг.
Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.
Разом з тим, відповідач не скористався правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).
На думку суду, понесені ТОВ "ІЗІ ФІНАНС" витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. є співмірними ціні позову, складності вирішеного питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Відповідач не подавав заяви про зменшення цієї суми.
Крім того, при поданні позовної заяви позивачем понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Керуючись статтями 509, 517, 525, 526, 530, 610, 626, 628, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЗІ ФІНАНС», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 40224607, заборгованість за Кредитним договором № FSC288350613 від 15.10.2025 у розмірі 10 045,00 гривень, 5 000 гривень в рахунок витрат понесених позивачем за надану правничу допомогу та судовий збір в розмірі 2 662,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складання до Чернівецького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя    Шевчук Р.М.