МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2026 р. | № 320/5531/19
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу 

за позовом | ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача | Державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районні адміністрації Ткаченко Дар`я Володимирівна, просп. Берестейський, 126,м. Київ,03115, Бучанської районної державної адміністрації Київської області, вул. Лесі Українки, 88, м. Вишневе, Київська обл., 08132

про | визнання протиправним та скасування рішення від 27.08.2019 року № 48389856; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі- позивач) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної адміністрації Ткаченко Дар`ї Володимирівни (далі – відповідач 1) з вимогами: 
визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 4838956 від 27.08.2019, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Ткаченко Дар`єю Володимирівною за заявою ОСОБА_1 від 20.08.2019;
зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Ткаченко Дар`ю Володимирівну здійснити державну реєстрацію права власності за заявою ОСОБА_1 від 20.08.2019
ІІ. Виклад позицій учасників справи.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області припинено її право спільної часткової власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 визнано право власності на окрему частину будинку. Позивачка звернулась до відповідача 1 з заявою про державну реєстрацію своїх майнових прав на зазначене майно, проте отримала відмову. Відмова мотивована тим, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими за речовими правами. Позивачка вважає відмову протиправною, оскільки не бачить жодних законодавчих перешкод для державної реєстрації її права власності.
Відповідачі проти позову не заперечили. Відзив ні державним реєстратором прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Ткаченко Дар`єю Володимирівною, ні Бучанською районною державною адміністрацією Київської області ні до Окружного адміністративного суду м. Києва, ні до Миколаївського окружного адміністративного суду не направлені.
Таким чином, керуючись положеннями частини шостої статті 162 КАС України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.
III. Рух справи
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року адміністративну справу №320/5531/19 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2019 року у відкритті провадження в адміністративній справі відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.09.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.12.2019 року скасовано та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою суду від 03.11.2020 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2825-ІХ, матеріали справи № 320/5531/19 скерували за належністю до Миколаївського окружного адміністративного суду.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу, зазначений позов було розподіллено на судді Дерев`янко Л.Л.
Ухвалою від 25.04.2025 суддя прийняла справу до свого провадження, запропонувала учасникам справи протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали надати суду інформацію щодо актуальності спірних правовідносин на момент прийняття справи до провадження Миколаївським окружним адміністративним судом, а також надати відомості щодо адреси місця реєстрації, письмові пояснення та/або заяви у разі зміни фактичних обставин по цій справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір; вказати відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Ухвалою від 23.09.2025 суд витребував з Бучанської районної державної адміністрації Київської області інформацію щодо особи, в провадженні або зберіганні якої знаходяться матеріали за зверненням ОСОБА_1 від 20.08.2019 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районної адміністрації Київської області.
Ухвалою від 31.10.2025 суд залучив до участі в справі в якості другого відповідача Бучанську районну державну адміністрацію Київської області (далі – відповідач 2).
Справу розглянуто в письмовому провадженні.
IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме манно про реєстрацію права власності № 173479833 на підставі договору дарування серія та номер: 1-1227, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 47733295 від 11.07.2019 - спільна часткова власність ОСОБА_1 на 41/100 житлового будинку загальною площею 172,1 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.11.2018 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. 
Суд ухвалив: виділити у власність ОСОБА_1 В натурі частку із майна, а саме 41/100 частин будинку, яка складається з: 3-1 тамбур площею 5, 90 кв. м., 3-2 житлова кімната площею 15,10 кв. м., 3-3 житлова кімната площею 16,00 кв. м., 3-4 кухня площею 12,90 кв. м., 3-5 сан. вузол площею 5,90 кв.м., 3-6 кладова 1, 20 кв. м., господарські будівлі та споруди: гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», літній душ під літ. «Е», колодязь №7, огорожа №3, ворота №1 (1/2), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .; припинити право спільної часткової власності на 41/100 частин будинку, яка складається з: 3-1 тамбур площею 5, 90 кв. м., 3-2 житлова кімната площею 15,10 кв. м., 3-3 житлова кімната площею 16,00 кв. м., 3-4 кухня площею 12,90 кв. м., 3-5 сан. вузол площею 5,90 кв.м., 3-6 кладова 1, 20 кв. м., господарські будівлі та споруди: гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», літній душ під літ. «Е», колодязь №7, огорожа №3, ворота №1 (1/2), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .
20.08.2019 позивачка звернулась до Центра надання адміністративних послуг Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (реєстраційний номер заяви 35536881).
До заяви додано: технічний паспорт, серія та номер: 118/05-18, виданий ПП «Приват-Інвеста», договір дарування, серія та номер: 1-1227, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, серія та номер: 24487437, видавник: КП "Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області; рішення суду, серія та номер: 369/8398/17, видавник: Києво-Святошинський районний суд Київської області, Витяг з ДРРП, серія та номер: 173479833, видавник: Києво-Святошинська районна державна адміністрація.
Рішенням від 27.08.2019 № 48389856 Державний реєстратор прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної адміністрації ОСОБА_4 відмовила у державній реєстрації прав та їх обтяжень в зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, тому як за вищезазначеною адресою зареєстрований інший об`єкт нерухомого майна.
Не погоджуючись з відмовою, позивачка звернулася до суду.
V. Джерела права і оцінка суду
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-IV від 01.07.2004 (далі - Закон № 1952-IV, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державній реєстрації прав відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV підлягає, зокрема, право власності.
Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону встановлено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.
Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону № 1952-IV, державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ч. 1 ст. 11 Закону 1952-IV).
Статтею 18 Закону № 1952-IV передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:
1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;
2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;
3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;
4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;
5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);
6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;
7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;
8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.
Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV від 01.07.2004, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема, 9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Згідно ст. 31-1 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору.
При цьому згідно прикінцевих положень Закону України від 06.10.2016 №1666-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності" до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.
Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документальною інформацією та реквізитами.
Статтею 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Повертаючись до обставин справи, суд зазначає, що, як свідчать матеріали справи, після набрання законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.11.2018 у справі № 369/8398/17, яким, зокрема, виділено в натурі ОСОБА_1 частку із майна, а саме 41/100 частин будинку, яка складається з: 3-1 тамбур площею 5, 90 кв. м., 3-2 житлова кімната площею 15,10 кв. м., 3-3 житлова кімната площею 16,00 кв. м., 3-4 кухня площею 12,90 кв. м., 3-5 сан. вузол площею 5,90 кв.м., 3-6 кладова 1, 20 кв. м., господарські будівлі та споруди: гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», літній душ під літ. «Е», колодязь №7, огорожа №3, ворота №1 (1/2), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .; припинено право спільної часткової власності на це нерухоме майно, позивач звернулася до державного реєстратора із заявою для проведення державної реєстрації права власності на вказані об`єкти нерухомості.
Проте, рішенням відповідача1 № 48389856 від 27 серпня 2019 року відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень за ОСОБА_1 .
Пунктами 35, 36 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, передбачено, щодержавна реєстрація прав на підставі рішень судів проводиться виключно державним реєстратором, визначеним законом, без подання заяви заявником. Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує заяву в електронній формі з обов`язковим долученням до неї електронних копій оригіналів документів, необхідних для такої реєстрації, виготовлених шляхом сканування, або оригіналів електронних документів з обов`язковим накладенням кваліфікованого електронного підпису.
Відповідно до п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або об`єднання, подаються:
документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його поділу або об`єднання (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);
документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення);
технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна;
документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об`єднання таких об`єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо).
Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.
У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.
Згідно з п. 20 п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127, у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об`єкту нерухомого майна, об`єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.
Матеріали справи свідчать, що позивачем при зверненні до відповідача 1 було подано:
- договір дарування, за яким у позивачки виникло право спільної часткової власності в розмірі 41/100 житлового будинку АДРЕСА_2 
- витяг про реєстрацію права спільної часткової власності;
- рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.11.2018 у справі № 369/8398/17, яким, зокрема, виділено в натурі ОСОБА_1 частку із майна, а саме 41/100 частин будинку, яка складається з: 3-1 тамбур площею 5, 90 кв. м., 3-2 житлова кімната площею 15,10 кв. м., 3-3 житлова кімната площею 16,00 кв. м., 3-4 кухня площею 12,90 кв. м., 3-5 сан. вузол площею 5,90 кв.м., 3-6 кладова 1, 20 кв. м., господарські будівлі та споруди: гараж під літ. «Б», сарай під літ. «В», літній душ під літ. «Е», колодязь №7, огорожа №3, ворота №1 (1/2), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .; припинено право спільної часткової власності на це нерухоме майно, позивач звернулася до державного реєстраторі із заявою для проведення державної реєстрації права власності на вказані об`єкти нерухомості;
- технічний паспорт, виготовлений 20.02.2019, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 
Отже, аналізуючи наведені вище приписи законодавства, а також перелік наданих позивачем документів для державної реєстрації прав на нерухоме майно, суд прийшов до висновку, що позивачем було надано документи для державної реєстрації прав, передбачені п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127.
Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
В спірному рішенні відповідача 1 № 48389856 від 27.08.2019 зазначено в якості підстави для відмови наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, тому як за вищезазначеною адресою зареєстрований інший об`єкт нерухомого майна. 
На думку суду, відповідач 1 не аргументував, чому в даному випадку неможливо припинити право спільної часткової власності і зареєструвати право власності на майно відповідно до рішення суду. 
Також, відповідач 1 не обгрунтував причини відмови у під час розгляду цієї справи в суді, оскільки проти позову не заперечив, відзив на позов не подав.
Отже, суд вважає, що оскаржуване рішення № 48389856 від 27.08.2019 року прийняте з формальних підстав, не містить повного переліку причин відмови.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем всупереч норм Закону № 1952-IV та Порядку№ 1127.
При цьому, беручи до уваги обставини даної справи, зокрема формальний підхід до прийняття оскаржуваного рішення, яке не аргументоване та не містить повного переліку причин відмови, на думку суду, ефективним засобом юридичного захисту прав позивача у спірних правовідносинах є зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.08.2019 за реєстраційним номером 35536881, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.
VІ. Висновки суду
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову 
VІІ. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача 2 підлягають стягненню судові витрати в розмірі 384,20 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Державний реєстратор прав на нерухоме майно Києво-Святошинського районні адміністрації Ткаченко Дар`я Володимирівна (просп. Берестейський, 126,м. Київ,03115 23570148) Бучанської районної державнуої адміністрації Київської області (ЄДРПОУ 44014159, вул. Лесі Українки, 88, м. Вишневе, Київська обл., 08132) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 4838956 від 27.08.2019, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області Ткаченко Дар`єю Володимирівною за заявою ОСОБА_1 від 20.08.2019, зареєстрованою за номером 35536881.
3. Зобов`язати Бучанську районну державну адміністрацію Київської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.08.2019, зареєстровану за номером 35536881 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
4. В іншій частині позову відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бучанської районної державної адміністрації Київської області (ЄДРПОУ 44014159, вул. Лесі Українки, 88, м. Вишневе, Київська обл., 08132) ( ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні 20 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко