КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року м. Київ справа №320/11475/26
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 10.11.2021;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії з 10.11.2021 та здійснювати її виплату ОСОБА_1 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (Закон №2262-ХІІ). Зазначив, що з 10.11.2021 дія норми частини другої статті 2 Закону №2262-ХІІ поширюється на осіб начальницького та рядового складу Національного антикорупційного бюро України, які повторно приймаються на службу, тому на цих осіб застосовується обмежувальна дія Закону №2262-ХІІ стосовно того, що виплата пенсій на час служби припиняється. Оскільки його призначення на службу відбулося ще в 2016 році, відповідно зміни до Закону №2262-ХІІ не можуть вплинути на виплату позивачу раніше призначеної пенсії, враховуючи те, що закон зворотної сили в часі не має.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 у 2014 році був звільнений з військової служби з Служби безпеки України.
Позивач з 22.04.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Згідно витягу з наказу директора Національного антикорупційного бюро України від 16.10.2016 №228-р позивача призначено на посаду начальника аналітичного відділу Оперативно - технічного управління Національного антикорупційного бюро України, з 19.10.2016, як такого, що пройшов за конкурсом.
За посиланням позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві припинено виплату пенсії позивачу з 31.12.2021.
Представник позивача звернувся до відповідача із запитом, в якому просив поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , яка була призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та провести нарахування та виплатити заборгованості з невиплати пенсії починаючи з 10.11.2021.
У відповідь на звернення представника позивача, відповідач листом від 04.12.2025 №2600-0202-8/210093 повідомив, що відповідно до частини другої статті 2 Закону №2262-ХІІ (із змінами, внесеними з 10.11.2021 Законом №1810-ІХ) пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію згідно із Законом №2262-ХІІ з 12.04.2014. З 19.10.2015 позивача було прийнято на службу в Національне антикорупційне бюро України. Оскільки з 10.11.2021 поширено дію частини другої статті 2 Закону на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, право на виплату пенсії за нормами Закону з цієї дати ОСОБА_1 не має. З 01.02.2022 позивачу було припинено виплату пенсії на умовах Закону. Сума надміру сплачених ОСОБА_1 коштів за період з 10.11.2021 по 31.01.2022 становить 35167,50 грн.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи спір, суд ураховує таке.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ), відповідно до якого держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі-Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Так, на час призначення позивачу пенсії у квітні 2014 року редакція частини другої статті 2 Закону № 2262-ХІІ визначала, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
10.11.2021 набрав чинності Закон України від 19.10.2021 № 1810-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо приведення статусу Національного антикорупційного бюро України у відповідність з вимогами Конституції України", яким серед іншого було внесено зміни до Закону № 2262-ХІІ, згідно із яких частину другу статті 2 після слів "до Національної поліції" доповнити словами "Національного антикорупційного бюро України".
Отже, на час виникнення спірних відносин у цій справі редакція частини другої статті 2 Закону № 2262-ХІІ визначає, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.
Частиною третьою цієї ж статті Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.
Зазначений у частині третій цієї статті порядок збереження, нарахування та виплати пенсій поширюється на пенсіонерів з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, прийнятих на службу на посади поліцейських до підрозділів поліції особливого призначення.
Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп).
Отже, внесення з 10.11.2021 змін до частини другої статті 2 Закону № 2262-ХІІ, згідно із якими правило припинення виплати пенсії на період проходження служби у разі повторного прийняття на військову службу розповсюдилось на проходження служби в органах Національного антикорупційного бюро України, не може бути застосовано до правовідносин щодо призначення осіб до органів Національного антикорупційного бюро України під час перебування їх на пенсійному обліку за Законом № 2262-ХІІ, які виникли до набрання чинності вказаних законодавчих змін з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.
Судом установлено, що з 2014 року позивача було звільнено зі служби в запас Служби безпеки України.
З 22.04.2014 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
З 19.10.2015 позивача призначено на посаду начальника аналітичного відділу Оперативно - технічного управління НАБУ.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві припинено виплату пенсії позивачу з 01.02.2022.
У відповідь на звернення представника позивача щодо поновлення виплати пенсії з 10.11.2021 відповідач відмовив, оскільки з 10.11.2021 поширено дію частини другої статті 2 Закону на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, право на виплату пенсії за нормами Закону з цієї дати ОСОБА_1 не має.
Суд зауважує, що позивач ще у 2014 році, тобто до моменту прийняття на службу та проходження служби в Національному антикорупційному бюро України, набув право на призначення пенсії за вислугу років.
Враховуючи ті обставини, що позивач, як пенсіонер, що отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону №2262-ХІІ був працевлаштований до НАБУ ще у 2015 році, обмеження, встановлені частиною другою статті 2 Закону №2262-ХІІ, які набули чинності 10.11.2021, на нього не мають поширюватися.
Таким чином, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати позивачу пенсії з 10.11.2021 є протиправними.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що належним способом захисту буде задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії позивачу з 10.11.2021 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії позивачу починаючи із 10.11.2021.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Під час звернення до суду позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Враховуючи задоволення позову, понесені позивачкою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві.
Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 10.11.2021.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії та здійснювати її виплату ОСОБА_1 , починаючи із 10.11.2021.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять один грн. 20 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (ідентифікаційний код 42098368).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.