ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/8672/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ 13486010), Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) від 26.06.2025 року №072250011285 в частині не включення до страхового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періодів роботи в Первомайській районній плодоовочевій конторі Управління «Мосгорплодовощ» з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року; 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код 13814885) від 30.09.2025 року №072250011285; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ 13486010) зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи в Первомайській районній плодоовочевій конторі Управління «Мосгорплодовощ» з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року та здійснити перерахунок призначеної пенсії за віком з дати її призначення – 14.07.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 18.06.2025 року звернулася до ГУ ПФУ у Закарпатській області (через відділ обслуговування громадян №2 м.Виноградів) із заявою про призначення пенсії за віком. За результатами розгляду отримала розрахунок страхового стажу (додаток 15) у формі витягу з електронної пенсійної справи, який містить вказівку на призначення пенсії з 14.07.2025 року. При цьому вказаний розрахунок у своєму складі не містить періоду роботи позивача в Первомайській районній плодоовочевій конторі Управління «Мосгорплодовощ» з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року згідно записів трудової книжки № НОМЕР_2 . 22.09.2025 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Закарпатській області із заявою про перерахунок пенсії в частині зміни страхового стажу. За результатами розгляду рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 30.09.2025 року №072250011285 відмовлено у дорахуванні періоду роботи з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року через необхідність підтвердження даних про реорганізацію Первомайської районної плодоовочевої контори. Позивач вважає, що дії відповідачів щодо не зарахування спірного періоду є протиправними, суперечать вимогам чинного законодавства та звужують конституційні права позивача.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників процесу. Тією ж ухвалою суду запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.
Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого щодо позовних вимог заперечив у повному обсязі. Зазначив, що позивач звернулася із заявою від 18.06.2025 №269 про призначення пенсії за віком. Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961. За результатами опрацювання заяви ОСОБА_1 розпорядженням від 26.06.2025 №072250011285 призначено пенсію за віком. В той же час, при призначенні пенсії не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 29.12.1982 по 22.08.1988. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, у якому виклав свої заперечення щодо позовних вимог. Повідомив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії, а саме: в дорахуванні періоду роботи з 29.12.1982 по 22.08.1988, оскільки відсутні дані про реорганізацію Первомайської районної плодовоовочевої контори. Для зарахування періоду роботи з 29.12.1982 по 22.08.1988 позивачу необхідно долучити уточнюючу довідку про реорганізацію. З огляду на вказане вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивачу є правомірними та такими, що відповідають чинному законодавству України.
Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст. 243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та з 14.07.2025 отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За призначенням пенсії за віком позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою від 18.06.2025 №269.
Звернення було опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961.
За результатами опрацювання заяви позивача від 18.06.2025 №269 рішенням від 26.06.2025 №072250011285 призначено пенсію за віком. В той же час, при призначенні пенсії не зараховано до страхового стажу позивача період роботи з 29.12.1982 по 22.08.1988, що не заперечується сторонами та підтверджується розрахунком страхового стажу.
22.09.2025 позивач звернулася із заявою №3240 про перерахунок пенсії «зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004».
За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.
За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області прийнято рішення від 30.09.2025 №072250011285 про відмову в проведенні перерахунку пенсії, а саме: в дорахуванні періоду роботи з 29.12.1982 по 22.08.1988, оскільки відсутні дані про реорганізацію Первомайської районної плодовоовочевої контори. Для зарахування періоду роботи з 29.12.1982 по 22.08.1988 позивачу необхідно долучити уточнюючу довідку про реорганізацію.
Вважаючи протиправними дії відповідачів, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.
Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За приписами частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеним нормам відповідає пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком №637.
Водночас, на момент заповнення трудової книжки в спірних записах, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджений наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу,
Аналогічна норма є в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, де у пункті 2.4 зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пункту 2.5 Інструкції №162 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження і заохочення та ін. виправлення робиться адміністрацією того підприємства, де був внесений відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана зробити працівникові в цьому необхідну допомогу.
Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Судом досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_3 від 29.12.1982 та встановлено, що спірний період роботи (записи 1-8) з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року, виконаний в хронологічному порядку, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи, з них можна точно встановити про місце, посаду та період роботи, номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи. 
Разом з тим судом встановлено, що спір з приводу зарахування вказаного періоду до загального страхового стажу позивача виник лише у зв`язку з відсутністю даних про реорганізацію підприємства.
Так, суд зазначає, що відсутність даних про реорганізацію підприємства жодним чином не впливає на факт перебування позивача із вказаним підприємством у трудових відносинах.
Так судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників» № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.
Зрештою, суд переконаний, з огляду на вказані вище положення Інструкції та Порядку, що важливим для врахування відповідного періоду роботи особи до її страхового стажу, що дає право на пенсію, є наявність відповідних записів у трудовій книжці щодо такої роботи, а не якість оформлення трудової книжки працівника його роботодавцем.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а, від 19.12.2019 року у справі № 307/541/17.
Також, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Отже, виявлені відповідачами недоліки у заповненні трудової книжки позивача при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірного періоду до стажу її роботи.
Таким чином, період роботи позивача з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року підлягав зарахуванню до страхового стажу позивача, відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 30.09.2025 року №072250011285 підлягає скасуванню як протиправне.
Згідно позовних вимог позивач також просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 26.06.2025 року №072250011285 в частині не включення до страхового стажу позивача періодів роботи з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року, натомість в ході судового розгляду судом не встановлено та позивачем не обґрунтовано порушення прав позивача саме цим рішенням, яким позивачу призначено пенсію за віком.
Натомість в межах спірних правовідносин судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача 1 щодо незарахування періоду роботи позивача з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року до її страхового стажу при призначенні пенсії. 
Суд враховує, що позивач не завжди може правильно сформулювати зміст позовних вимог з метою відновлення своїх порушених прав.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі позовних вимог у випадку помилкового обрання особою неналежного способу захисту порушеного права, у цьому випадку можливо на підставі наведеної правової норми вийти за межі позовних вимог та застосувати той спосіб захисту порушеного права Позивача, який відповідає фактичним обставинам справи і відновлює порушене право особи.
Статтею 245 частиною 2 пунктом 10 КАС України передбачено, що суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист його прав, свобод чи інтересів.
Суд вважає, що з огляду на вказане необхідно вийти за межі позовних вимог - визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування спірного періоду роботи позивача з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року до її страхового стажу.
При цьому вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення про призначення пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 26.06.2025 року №072250011285 в частині задоволенню не підлягають, з огляду на вибір позивачем неправильного способу захисту.
Визначаючись щодо дати з якої пенсія позивача підлягає перерахунку, суд зауважує, що відповідно до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Поряд з цим, згідно з позицією, яка сформована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №676/1557/16-ц (провадження №14-197цс19), у випадку встановлення судовим рішенням факту неналежного виконання органами Пенсійного фонду України своїх обов`язків щодо нарахування та виплати пенсії відповідний перерахунок здійснюється за весь попередній період, а не з часу набрання законної сили судовим рішенням (строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає). 
Суд виходить з того, що неврахування позивачу під час призначення пенсії за віком відповідного стажу роботи безпосередньо вплинуло на розмір її пенсії (зменшило його), а тому з метою належного та ефективного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (який вирішував заяву позивача про призначення пенсії за віком) зарахувати спірний період роботи позивача до її страхового стажу, а також здійснити позивачу перерахунок пенсії з дати призначення пенсії, врахувавши при цьому вищевказаний період трудової діяльності. 
Такий спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах є належним та відповідатиме критерію ефективності судового захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Відповідно до ч.1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши обґрунтованість доводів позивача, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів за рахунок їх бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ 13486010), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 29.12.1982.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 30.09.2025 №072250011285 про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 29.12.1982 року по 22.08.1988 року згідно трудової книжки серії НОМЕР_3 від 29.12.1982 та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 14 липня 2025 року.
В задоволенні інших позовних вимог - відмовити. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ 13486010) судові витрати у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, код ЄДРПОУ 13814885) судові витрати у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	М.М. Луцович