ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/4517/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства “Міська поліклініка № 3 Чернівецької міської ради”, Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, другий відповідач комунальне некомерційне підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Чернівецької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить: 
визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства “Міська поліклініка №3 Чернівецької міської ради” за № 73/25/227/Р від 07.02.2025, прийняте стосовно нього;
визнати протиправним та скасувати рішення за № ОР-1515 від 28.08.2025, прийняте експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” стосовно нього;
зобов`язати Державну установу “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” провести повторний огляд та сформувати нове рішення за результатом оцінювання стану здоров`я ОСОБА_1 на предмет визнання його особою з інвалідністю, з урахуванням висновків, викладених у прийнятому рішенні суду.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 17.10.2023 під час виконання бойового завдання, він отримав мінно-вибухову травму та вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого передпліччя із переломом обох кісток передпліччя. 
Позивач також зазначав, що у лютому 2025 року його направлено на медичний огляд. За результатами огляду, 07.02.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи прийнято рішення №73/25/227/Р, яким встановлено наступний діагноз: основний - множинні переломи кісток передпліччя; супутні - камені в нирках, фонова ретинопатія та ретинальні судинні зміни, інший хронічний панкреатит та хронічний холецистит. За результатами дослідження зроблено висновок про те, що позивач потребує оновлення рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю. При тому, група інвалідності йому не була не встановлена.
Не погоджуючись з рішенням в частині відмови у встановленні групи інвалідності, позивач оскаржив його до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”. 
За результатами заочного розгляду документів, 28.08.2025 Центром прийняте рішення № ОР-1515 наступного змісту: "експертна команда дійшла висновку, що попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 про не встановлення групи інвалідності та визначення відсотку втрати професійної працездатності 25%, поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини, відповідає законодавству. Підстава: Постанова КМУ № 1338 від 15.11.2024. Попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 ПІДТВЕРДЖЕНО". Вказане рішення датоване 28.08.2025 роком за 
Позивач не погоджується з рішеннями відповідачів, оскільки захворювання, які діагностовано у нього передбачають встановлення в обов`язковому порядку з групи інвалідності. 
Крім того, позивач зазначав, що в порушення вимог Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" від 15.11.2024 № 1338, команда лікарів не проводила відео/аудіо фіксацію при його огляді. Тож неможливо підтвердити чи належним чином проведено огляд командою лікарів, чи повно та всебічно досліджена реагування його організму на зовнішні чинники. Всупереч прохання, яке висловлено в скарзі, його не було запрошено на розгляд його справи. Внаслідок чого, він був позбавлений права на дачу особистих пояснень, проходження огляду, перевірку його організму на реагування відповідних чинників.
За вказаною позовною заявою, ухвалою суду від 29.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано від відповідачів письмові докази, які стосуються спірних правовідносин.
Згадана ухвала надіслана в електронному вигляді на офіційну електронну адресу Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» та комунального некомерційного підприємства “Міська поліклініка № 3 Чернівецької міської ради” в електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що підтверджується матеріалами справи. Вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету відповідачів 30.09.2025.
08.05.2026 судом на адресу відповідачів надіслано листи щодо повідомлення про причини та підстави не виконання вимог вищевказаної ухвали суду в частині надання витребуваних доказів. 
На виконання вимог ухвали суду від 29.09.2025, відповідачі витребувані докази та відзив на позов до суду не подали, обґрунтуванні поважні причини неможливості їх подання не навели.
Ухвалою суду від 17.06.2026 залучено до участі у справі як другого відповідача – Комунальне некомерційне підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Чернівецької міської ради (вул. Героїв Майдану, буд. 226, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 02005763). Цією ж ухвалою суду витребувати з Комунального некомерційного підприємства “Центральна міська клінічна лікарня Чернівецької міської ради” наступні докази: копію оскаржуваного рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 73/25/227/Р від 07.02.2025; всі документи та матеріали, які стосуються спірних правовідносин та бралися до уваги під час прийняття оскаржуваного рішення.
Згадана ухвала надіслана в електронному вигляді на офіційну електронну адресу Комунального некомерційного підприємства “Центральна міська клінічна лікарня Чернівецької міської ради” в електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, що підтверджується матеріалами справи. Вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету другого відповідача 20.06.2026.
Комунальне некомерційне підприємство “Міська поліклініка № 3 Чернівецької міської ради” (далі - відповідач) та другий відповідач комунальне некомерційне підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Чернівецької міської ради відзив на позов до суду не подали, причини не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про відкриття провадження у справі. Крім того, відповідач та другий відповідач не надали до суду витребувані докази, а також не повідомили причини та підстави неможливості їх подання.
Враховуючи приписи ст. 80, 162 КАС України, суд вважає, що ненадання відповідачем та другим відповідачем витребуваних доказів та відзиву не є перешкодою для розгляду справи за наявних в справі матеріалами.
Ухвалою суду від 17.06.2026 повторно витребувано з Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” письмові докази, які стосуються спірних правовідносин. 
Державна установа “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (далі – відповідач 2) подано до суду відзив, в якому заперечувала проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень відповідач 2 вказував, що Центром оцінювання функціонального стану особи (далі- ЦОФСО) отримано справу за скаргою позивача на рішення КНП «Міська поліклініка №3» Чернівецької міської ради від 07.02.2025 № 73/25/227, згідно якого позивачу не встановлено групу інвалідності, та розглянута ним відповідно до вимог чинного законодавства України. 
28.08.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико – експертної справи позивача було встановлено, що «після детального вивчення наданої медичної документації, анатомо-функціональних порушень, експертна команда дійшла висновку, що попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 про не встановлення гр. інвалідності та визначення відсотку втрати професійної працездатності - 25%, поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини, відповідає законодавству. Підстава: постанова КМУ №1338 від 15.11.2024. Попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 ПІДТВЕРДЖЕНО».
На думку відповідача 2, ступені функціональних порушень органів та систем, зазначені у діагнозі позивача, а також відповідний ступінь обмеження життєдіяльності, не відповідають критеріям для визначення групи інвалідності, згідно з чинним законодавством.
Враховуючи наведене, відповідач 2 вважає, що оскаржуване рішення прийняте у порядку та у спосіб, що визначені чинним законодавством України, зокрема відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, тому є законним та обґрунтованим.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
Згідно посвідчення встановленої форми, позивач є учасником бойових дій.
Довідкою про обставини травми, виданою військовою частиною НОМЕР_1 від 15.11.2023 №141, підтверджується, що 17.10.2023 позивач під час виконання бойового завдання отримав мінно-вибухову травму та вогнепальне осколкове сліпе поранення лівого передпліччя із переломом обох кісток передпліччя (а.с. 37).
15.11.2024 позивачу проведено медичний огляд гарнізонною ВЛК в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 5856 від 15.11.2024. 
За результатами проведеного медичного огляду гарнізонною ВЛК встановлено наступний діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Віддалені наслідки вибухового поранення (17.10.2023): вогнепального осколкового наскрізного поранення лівого передпліччя з вогнепальним переломом обох кісток передиціччя із зміщенням відламків, операції: ПХО вогнепальних ран лівого передпліччя, металоостеосинтезу кісток передпліччя АЗФ (18.10.2023); етапних хірургічних обробок вогнепальних ран, некрсеквестректомії та накладання вторинних ранніх швів (23.10.2023, 02.11.2023); відкритої репозиції відламків обох кісток лівого передпліччя, металоостеосинтезу пластинами (30.11.2023), транспозиції сухожилків згиначів лівого передпліччя з приводу парезу нівої кисті (03.07.2024) у вигляді консолідованих переломів ліктьової та променевої кісток з наявністю металоконструкцій, комбінованої контрактури, у лівому променево-зап`ястному суглобі з помірним порушенням функції лівої верхньої кінцівки; післятравматичної невропатії лівого променевого нерву з незначним порушенням функції лівої верхньої кінцівки (Т92:4). За наказом МОЗ України від 04.07.2007 № 370 травма тяжка. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини поранення виданою командиром в/ч НОМЕР_3 15.11:2023 №141).
Хронічний безкам`яний холецистит в стадії ремісії з рідкими загостреннями (К81). Хронічний, панкреатит в стадії ремісії без порушення функції підшлункової залози. (К86). Ангіоспазм судин сітківки обох очей (135.0). Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Сечокам`яна хвороба. Поодинокі дрібні камінці нирок без порушення функції нирок (№20.0). Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.
На підставі статей 786, 76 в графи III Розкладу хвороб, позивач придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.с. 38-39).
У січні 2025 року позивача направлено на медичний огляд.
За результатами оцінювання, 07.02.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи (комунальне некомерційне підприємства "Центральна міська клінічна лікарня Чернівецької міської ради, код ЄДРПОУ 02005763) прийнято рішення №73/25/227/Р, згідно якого за постановою Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024 позивач має обмеження здатності до трудової діяльності легкого ступеня, що дає підстави встановити 25% стійкої втрати професійної працездатності (а.с. 19-20).
Не погоджуючись з рішенням експертної комісії, 21.02.2025 позивач звернувся із скаргою до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, в якій просив: скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за №73/25/227/P від 07.02.2025; сформувати нове рішення за результатом оцінювання його стану здоров`я та встановити йому 3 групу інвалідності (а.с. 30-34).
Дана скарга надійшла на адресу відповідача 14.08.2025 та зареєстрована за вх. №11870/03-19.
28.08.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико – експертної справи позивача встановлено, що «після детального вивчення наданої медичної документації, анатомо-функціональних порушень, експертна команда дійшла висновку, що попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 про не встановлення групу інвалідності та визначення відсотку втрати професійної працездатності - 25%, поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини, відповідає законодавству. Підстава: постанова Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024. Попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 ПІДТВЕРДЖЕНО».
Результати розгляду скарги позивача на рішення ЕКОПФО оформлені у вигляді:
- протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515;
- рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515;
- витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515.
У відзиві відповідач стверджував та не заперечувалося позивачем, що Витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515 надіслано поштовим зв`язком на адресу позивача.
Вважаючи рішення відповідача та другого відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне. 
Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України від 21.03.1991 № 875-XII "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон № 875-XII, в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваного рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 875-XII особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Згідно зі ст. 3 Закону № 875-XII інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На підставі ч. 2 ст. 6 Закону № 875-XII особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я організму, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України від 06.10.2015 № 2961-IV "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" (далі - Закон № 2961-IV, у редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваного рішення).
За визначенням, наведеним в абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 2961-IV, інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 17.03.2020 у справі № 240/7133/19, від 25.09.2018 у справі № 804/800/16 та від 26.09.2018 у справі № 817/820/16, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку МСЕК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку на підставі приписів законодавчих актів про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності.
Стосовно позовної вимоги позивача про визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 73/25/227/Р від 07.02.2025, суд зазначає, що питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та наявність підстав для визнання його особою з інвалідністю за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Про протиправність спірного рішення позивач вказує на те, що під час його прийняття не було враховано медична документація щодо стану його здоров`я.
Оскільки позивачем не наведено, а судом не встановлено обставин порушення законних прав позивача відповідачем щодо процедури прийняття оскаржуваного рішення № 73/25/227/Р від 07.02.2025, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача в частині не підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги позивача про визнання протиправним та скасувати рішення за № ОР-1515 від 28.08.2025, прийняте експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи видно, що не погоджуючись з рішенням експертної комісії, 21.02.2025 позивач звернувся із скаргою до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України”, в якій просив: скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за №73/25/227/P від 07.02.2025; сформувати нове рішення за результатом оцінювання його стану здоров`я та встановити йому 3 групу інвалідності (а.с. 30-34).
У відзиві відповідач стверджував, що результати розгляду скарги позивача на рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи були оформлені у вигляді:
- протоколу розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515;
- рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515;
- витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515.
Матеріалами справи підтверджується, що 28.08.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи ЦОФСО за результатами проведеного ретельного аналізу медико – експертної справи позивача встановлено, що «після детального вивчення наданої медичної документації, анатомо-функціональних порушень, експертна команда дійшла висновку, що попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 про не встановлення групу інвалідності та визначення відсотку втрати професійної працездатності - 25%, поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини, відповідає законодавству. Підстава: постанова Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024. Попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 ПІДТВЕРДЖЕНО».
Дослідженням рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515 встановлено, серед іншого, наступне:
у розділі « 1. Дата прийняття та номер рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії, щ оскаржується» зазначено « 07.02.2025 № 73/25/227/Р»;
у розділі « 2. Прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) скаржника» зазначено « ОСОБА_1 »; 
у розділі « 7. Вимоги скаржника та їх обґрунтування» зазначено «не згоден з рішенням експертної команди щодо не встановлення групи інвалідності»
у розділі « 10. Форма розгляду скарги експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи» зазначено «заочно»;
у розділі « 11. Дата розгляду скарги» зазначено «з 27.08.2025 по 28.08.2025»;
у розділі « 11. Обґрунтування рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги» зазначено «після детального вивчення наданої медичної документації, анатомо-функціональних порушень, експертна команда дійшла висновку, що попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 про не встановлення групу інвалідності та визначення відсотку втрати професійної працездатності - 25%, поранення, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини, відповідає законодавству. Підстава: постанова Кабінету Міністрів України № 1338 від 15.11.2024. Попереднє рішення ЕК від 07.02.2025 ПІДТВЕРДЖЕНО». 
У матеріалах справи також наявні протокол розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515 та витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами розгляду скарги на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії від 28.08.2025 № ОР-1515.

Надаючи оцінку правомірності прийняття означеного рішення в межах дотримання процедури прийняття цього рішення, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону № 875-XII особа (її уповноважений представник) має право оскаржити рішення медико-соціальної експертної комісії, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи в порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, встановлених Основами законодавства України про охорону здоров`я, та/або в судовому порядку.
Статтею 69-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII встановлено, що комплексна оцінка обмежень життєдіяльності особи проводиться з метою визначення обмежень, що перешкоджають або унеможливлюють виконання особою повсякденної діяльності у спосіб та в об`ємі нарівні з іншими людьми і призводять до обмеження життєдіяльності.
Комплексна оцінка обмежень життєдіяльності особи може включати в себе оцінювання у сфері охорони здоров`я, соціальній, освітній cферах, сфері зайнятості, сфері фізичної культури та спорту та інших сферах життєдіяльності за потреби особи.
Оцінювання у сфері охорони здоров`я проводиться шляхом оцінювання повсякденного функціонування особи.
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії направлення на оцінювання повсякденного функціонування особи затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Результати оцінювання повсякденного функціонування особи, що містять обґрунтування прийнятого рішення, надаються особі особисто або надсилаються на її електронну пошту, або, за відсутності електронної пошти, - протягом п`яти календарних днів з моменту прийняття рішення засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи у формі витягу із рішення та, у разі встановлення інвалідності, рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю.
Рішення експертних команд або медико-соціальних експертних комісій можуть бути оскаржені особами, стосовно яких їх прийнято (їх уповноваженими представниками), у порядку адміністративного оскарження відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею, та/або в судовому порядку. 
Розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
Відповідачем у спорах щодо оскарження у судовому порядку рішень експертних команд є заклад охорони здоров`я, на базі якого створена експертна команда, рішення якої оскаржується.
Перевірка обґрунтованості рішень, прийнятих експертними командами або медико-соціальними експертними комісіями, проводиться експертною командою Центру оцінювання функціонального стану особи:
на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді або рішення, ухвали суду - стосовно особи, зазначеної в постанові слідчого, прокурора, ухвалі слідчого судді або рішенні, ухвалі суду;
за результатами моніторингу проведення оцінювання повсякденного функціонування.
Моніторинг проведення оцінювання повсякденного функціонування здійснюється з використанням знеособлених даних про розгляд справ та прийняття експертними командами рішень, внесених до електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування, у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Порядок оскарження та перевірки обґрунтованості рішень експертних команд або медико-соціальних експертних комісій визначається Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
За результатами адміністративного оскарження або перевірки обґрунтованості рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про підтвердження або скасування рішення, що оскаржується чи обґрунтованість якого перевіряється, або приймає нове рішення з таких самих питань, з яких було прийнято рішення, що оскаржується чи обґрунтованість якого перевіряється.
З 15.12.2023 набрав чинності Закон України "Про адміністративну процедуру" від 17.02.2022 № 2073-IX (далі – Закон № 2073-IX, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 2073-IX адміністративні провадження, які на день набрання чинності цим Законом перебувають на розгляді адміністративного органу, завершуються відповідно до положень цього Закону. Адміністративні акти, прийняті після набрання чинності цим Законом, оскаржуються за правилами адміністративного оскарження у порядку, визначеному цим Законом.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 2073-IX цей Закон регулює відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ шляхом прийняття та виконання адміністративних актів.
За визначеннями наведеними в п. 1 - 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 2073-IX адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації.
Адміністративна справа (далі - справа) - справа, що стосується публічно-правових відносин щодо забезпечення реалізації права, свободи чи законного інтересу особи та/або виконання нею визначених законом обов`язків, захисту її права, свободи чи законного інтересу, розгляд якої здійснюється адміністративним органом.
Адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).
У ст. 3 Закону № 2073-IX вказано, що адміністративна процедура визначається Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Законом можуть бути встановлені особливості адміністративного провадження для окремих категорій адміністративних справ. Такі особливості повинні відповідати принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом.
Пунктом 3 розділу IX "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2073-IX встановлено, що до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить принципам цього Закону.
Отже в процедурі прийняття відповідачем оскаржуваного рішення застосуванню підлягають не лише норми Законів № 875-XII, № 2961-IV, № 2801-XII, а й норми Закону №2073-IX.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 2073-IX принципами адміністративної процедури є: 
1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 
2) рівність перед законом; 
3) обґрунтованість; 
4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 
5) добросовісність і розсудливість; 
6) пропорційність; 
7) відкритість; 
8) своєчасність і розумний строк; 
9) ефективність; 
10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 
11) офіційність; 
12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 
13) гарантування ефективних засобів правового захисту.
Зміст наведених вище принципів адміністративної процедури, а також обов`язки, покладені на суб`єкта владних повноважень з метою їх належної реалізації, деталізовано у ст. 5 - 18 Закону № 2073-IX. Ці положення визначають стандарти діяльності адміністративного органу під час розгляду адміністративних справ, зокрема щодо дотримання принципів законності, обґрунтованості рішень та забезпечення участі особи у провадженні.
Частинами 1 – 8 ст. 8 Закону № 2073-IX встановлено, що адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 12 Закону № 2073-IX адміністративний орган зобов`язаний у порядку, встановленому законом, забезпечувати реалізацію права особи на доступ до інформації, що пов`язана з прийняттям та виконанням адміністративного акта стосовно неї. Учасник адміністративного провадження має право знати про початок адміністративного провадження та про своє право на участь у такому провадженні, а також право на ознайомлення з матеріалами відповідної справи.
Частина 1 ст. 17 зазначеного вище закону України розкриває поняття принципу "гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні": особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи; адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків; особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.
Згідно ст. 63 Закону № 2073-IX учасник адміністративного провадження має право бути заслуханим адміністративним органом до прийняття рішення у справі, якщо таке рішення може негативно вплинути на його право, свободу чи законний інтерес, крім випадків, передбачених цим Законом. Право учасника адміністративного провадження бути заслуханим реалізується ним шляхом подання до адміністративного органу своїх пояснень та/або заперечень у спосіб, передбачений цим Законом для подання заяви. Адміністративний орган інформує учасника адміністративного провадження про можливі негативні наслідки його неучасті у провадженні та ненадання пояснень та/або заперечень у справі, у тому числі у разі оскарження адміністративного акта.
Заслуховування не проводиться, якщо:
1) необхідно вжити негайних заходів для запобігання заподіянню шкоди;
2) відповідно до законодавства вимагається негайне прийняття рішення;
3) адміністративний орган приймає відповідний адміністративний акт в автоматичному режимі;
4) прохання заявника є очевидно безпідставним.
Відповідач 2 не надав суду доказів наявності обставин, які виключають заслуховування позивача згідно ч. 2 ст. 63 Закону № 2073-IX.
Однак у відповідності до п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 2073-IX до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить принципам цього Закону.
Відповідно до ст. 87 Закону № 2073-IX адміністративний акт є правомірним, якщо він прийнятий компетентним адміністративним органом відповідно до закону, що діяв на момент прийняття акта.
Протиправним є адміністративний акт, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою цієї статті, зокрема:
1) прийнятий адміністративним органом, що:
а) не мав на це повноважень;
б) використав дискреційні повноваження незаконно;
2) суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта;
3) порушує норми матеріального права;
4) не відповідає принципам адміністративної процедури.
Порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта.
Таким чином, адміністративний акт, до якого відноситься також і оскаржуване рішення відповідача, є рішенням, прийнятим адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямований на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб), повинен обов`язково відповідати принципам адміністративної процедури, до яких віднесено також і гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
З аналізу вказаних вище правових норм слідує, що під час розгляду адміністративного оскарження рішення експертної команди або МСЕК експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи має право діяти відповідно до загального Порядку, який не передбачає право Центру оцінювання функціонального стану особи скасовувати рішення МСЕК іншим шляхом, ніж як за результатами проведення повторного оцінювання особи, без її виклику та повідомлення, тільки на підставі дослідження медичних документів, поданих позивачем на МСЕК.
За обставин даної справи розгляд скарги позивача на рішення МСЕК було здійснено заочно. Жодних доказів того, що спірне рішення приймалось на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження позивача, із проведенням необхідних досліджень або доказів того, що позивач від проходження повного медичного обстеження відмовився, не надано.
Позивач не був жодним чином повідомлений про необхідність прибуття до державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" для проведення обстеження і оцінки стану здоров`я та здійснення перевірки обґрунтованості рішення, чим був позбавлений права на участь у проведенні засідання та наданні медичних довідок.
Доказів відмови позивача від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття особи, відповідачем до суду не надано.
Отже, в даному випадку відповідачем 2 не було дотримано зазначених положень Закону №2073-IX та не повідомлено позивача про здійснення розгляду скарги та не забезпечено право позивача на участь в адміністративному провадженні.
Крім того, відповідач 2 не надав до суду доказів інформування позивача про його права та обов`язки, в тому числі право бути заслуханим та право надавати документи. Отже, проведення розгляду справи експертною командою без участі позивача є порушенням вищенаведених вимог Закону № 2073-IX.
Вказане свідчить про недотримання державною установою "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" встановленого порядку прийняття оскаржуваного рішення та порушення процедури розгляду скарги на рішення експертної комісії.
У даному випадку ч. 3 ст. 87 Закону № 2073-IX (порушення адміністративним органом передбаченої законом адміністративної процедури, якщо воно не вплинуло і не могло вплинути на правомірність вирішення справи по суті, не спричиняє протиправності адміністративного акта) не може бути застосовано до спірних правовідносин, оскільки відповідач порушив один із принципів адміністративної процедури: гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.

Суд також звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 47 Закону № 2073-IX під час підготовки справи до розгляду та вирішення, крім невідкладного розгляду та вирішення справи (стаття 60 цього Закону), адміністративний орган встановлює наявність та достатність матеріалів у справі, а також за необхідності: 1) витребовує додатково документи та відомості, що перебувають у володінні органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, що належить до сфери його управління; 2) залучає до участі в адміністративному провадженні адресата, повідомляє йому правові підстави початку адміністративного провадження та можливі наслідки прийняття адміністративного акта; 3) повідомляє заінтересованим особам про початок адміністративного провадження та про їхні права на участь в адміністративному провадженні; 4) повідомляє учасникам адміністративного провадження порядок ознайомлення з матеріалами справи, їхні права і обов`язки; 5) надає учасникам адміністративного провадження можливість подати документи, клопотання, пояснення та зауваження, довести обставини, що мають значення для вирішення справи; 6) вирішує питання про необхідність залучення до участі в адміністративному провадженні осіб, які сприяють розгляду справи, призначення експертизи, проведення огляду на місці або огляду речей, проведення слухання у справі; 7) виконує інші передбачені законом обов`язки в рамках адміністративного провадження.
Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 52 Закону № 2073-IX адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.
Адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.
Частинами 1 – 3 та 5 ст. 72 Закону № 2073-IX встановлено, що адміністративний акт, прийнятий у письмовій формі, або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, повинен мати мотивувальну частину (крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті). Мотивування (обґрунтування) адміністративного акта в письмовій формі повинно забезпечувати особі можливість правильно його зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження адміністративного акта. У мотивувальній частині адміністративного акта зазначаються: 1) дата подання заяви або скарги та стислий зміст вимоги, що в ній міститься (у разі прийняття акта за заявою або скаргою особи); 2) фактичні обставини справи; 3) зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи; 4) посилання на докази або інші матеріали справи, на яких ґрунтуються висновки адміністративного органу; 5) детальна правова оцінка обставин, виявлених адміністративним органом, та чітке зазначення висновків, зроблених на підставі такої правової оцінки виявлених обставин. Адміністративний акт може не містити посилання на фактичні обставини справи і результати дослідження доказів та інших матеріалів справи, якщо такий акт прийнято на підставі акта чи іншого документа, складеного за результатами проведення інспекційних (контрольних, наглядових) заходів, якщо цей документ вже містить відповідне мотивування (обґрунтування) та доведений до особи належним чином. Відсутність в адміністративному акті мотивувальної частини, складеної відповідно до вимог цього Закону, має наслідки, встановлені цим Законом.
Суд наголошує, що згідно п. 3 розділу IX "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2073-IX приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить принципам цього Закону. Отже в процедурі прийняття відповідачем оскаржуваного рішення застосуванню підлягають не лише норми Законів № 875-XII, № 2961-IV, № 2801-XII, а й норми Закону №2073-IX.
За такого правового регулювання, суд зазначає, що відповідач, маючи сумніви щодо не відповідності ступеню функціональних порушень органів та систем, зазначених у діагнозі позивача, а також його ступеню обмеження життєдіяльності критеріям для визначення групи інвалідності згідно з чинним законодавством, з метою забезпечення належності та повноти з`ясування обставин, які мають значення для прийняття відповідного рішення, не тільки мав, а й був зобов`язаний повідомити позивача про необхідність прибуття на медичне обстеження під час розгляду скарги на рішення експертної команди, провести повне медичне обстеження позивача та необхідні дослідження, що дозволило б йому прийняти обґрунтоване рішення, яке відповідало б вимогам законодавства.
Отже, оскаржуване в цій справі рішення відповідача від 28.08.2025 № ОР-1515 вказаним вимогам Закону № 2073-IX не відповідає, оскільки ним не дотримано, визначеної цим нормативно-правовим актом процедури прийняття рішення.
Посилання відповідача 2 виключно на приписи п. 68 Порядку № 1338, як на підставу перевірки розгляду скарги на рішення експертної команди без необхідності проведення повторного оцінювання особи та без повідомлення особи про проведення такої перевірки, суд відхиляє, оскільки вони суперечать принципам Закону № 2073-IX.
Суд повторює, що відповідно до п. 3 розділу IX "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2073-IX до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить принципам цього Закону.

Окремо суд звертає увагу, що однією із підстав для скасування рішення позивачем у позові зазначено те, що експертною командою ДУ "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" під час прийняття оскаржуваного рішення була порушена процедура проведення перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Зокрема, позивач вказує, що він мав намір особисто взяти участь у розгляді скарги та за потреби бути оглянутим компетентними спеціалістами задля винесення рішення, яке відповідатиме його фізичному стану. Позивач також стверджував, що він не був повідомлений про розгляд скарги, який проведено без його участі.
З даного приводу суд зазначає, що Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст. 7 Закону № 2961-IV).
Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 "Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи" перевірка обґрунтованості рішень та розгляд скарг на рішення медико-соціальних експертних комісій, прийнятих до моменту припинення їх повноважень, прав і обов`язків, проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи в порядку, встановленому для перевірки обґрунтованості та/або оскарження рішень експертних команд відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою. Особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування за власним бажанням (за зверненням опікуна у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності) або за рішенням суду.
Відповідно до абз. 5 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Підпунктом 5 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 (далі - Положення № 1338, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що Центр оцінювання функціонального стану особи перевіряє під час оскарження рішення експертних команд або медико-соціальних експертних комісій обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання (медико-соціальної експертизи) та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
У такому випадку оцінювання за рішенням Центру оцінювання функціонального стану особи проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, куди направлено особу Центром оцінювання функціонального стану особи, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу.
У разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання), а саме повнолітніх громадян України, іноземців або осіб без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах, з обмеженнями повсякденного функціонування або з інвалідністю (далі - особа) з метою визначення наявності або відсутності порушень структур та/або функцій організму, в тому числі фізичних, психічних, інтелектуальних, сенсорних, що можуть призводити до обмежень життєдіяльності, встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також розроблення рекомендацій, що є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, з урахуванням індивідуального реабілітаційного плану (за наявності), визначає Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 (далі – Порядок № 1388, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно п. 1-1 цього Порядку, оцінювання повсякденного функціонування особи включає визначення необхідності проведення подальшої комплексної оцінки обмежень життєдіяльності особи з використанням Міжнародної класифікації функціонування, обмеження життєдіяльності та здоров`я та передачу таких відомостей до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (за наявності технічної можливості).
Пунктами 7, 8 Порядку № 1388 встановлено, що проведення оцінювання організовується у закладі охорони здоров`я, в якому затверджено перелік лікарів, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи у складі експертних команд. 
Оцінювання проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).
Відповідно до п. 40 Порядку № 1388 за результатами проведення оцінювання експертна команда приймає рішення щодо встановлення чи невстановлення (або визначення) відповідно до законодавства:
ступеня обмеження життєдіяльності особи;
потреби у продовженні тимчасової непрацездатності;
інвалідності, фіксації причин та часу її настання відповідно до документів, що це підтверджують;
ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), фіксації причин та часу настання відповідно до документів, що підтверджують цей факт, та періоду, на який його встановлено;
наявності медичних показань на право одержання особою з інвалідністю або дитиною з інвалідністю, яка має порушення опорно-рухового апарату, автомобіля і протипоказання до керування ним, що визначаються відповідно до переліку медичних показань і протипоказань, затвердженого МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики;
потреби у постійному сторонньому догляді;
потреби в отриманні соціальної, психолого-педагогічної, професійної, трудової та/або фізкультурно-спортивної реабілітації;
обсягів та видів необхідних допоміжних засобів реабілітації (у тому числі засобів для пересування з електроприводом) та/або медичних виробів;
потреби в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я та у разі визначення такої потреби головуючий формує електронне направлення для надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я відповідно до Порядку організації надання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 2021 р. № 1268 “Питання організації реабілітації у сфері охорони здоров`я” (Офіційний вісник України, 2021 р., № 97, ст. 6315);
ступеня стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;
причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений експертною командою у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого.
Пунктами 57 - 60 Порядку № 1388 встановлено, що рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.
Скарга на рішення експертної команди щодо результату оцінювання (далі - скарга) подається скаржником (його уповноваженим представником): у паперовій формі до Центру оцінювання функціонального стану особи; в електронній формі через електронну систему шляхом звернення до лікаря, який направив.
Розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
Скарга може бути подана протягом 40 календарних днів з дня надсилання витягу з рішення експертної команди, що оскаржується, скаржнику (його уповноваженому представнику).
Згідно п. 60 Порядку № 1388 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи розглядає скарги очно, заочно або з використанням методів і засобів телемедицини відповідно до критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, встановлених у додатку 1, та відповідних клопотань особи.
У відповідності до абз. 1-4 п. 68 Порядку № 1388 експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг:
- вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності);
- заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника);
- за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
За результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи, з урахуванням вимог абз. 5-8 п. 68 Порядку № 1388, приймає рішення про:
- підтвердження оскарженого рішення експертної команди;
- скасування оскарженого рішення експертної команди;
- формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи формується засобами електронної системи. На рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи усіма її членами накладаються кваліфіковані електронні підписи або удосконалені електронні підписи, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронного підпису (абз. 9 п. 68 Порядку № 1388).
Згідно п. 1 та 2 Критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, який є додатком до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертна команда) проводить розгляд справ за такими формами:
1) очно, за участю особи або її уповноваженого представника в закладі охорони здоров`я, в якому утворена експертна команда;
2) заочно, без особистої участі особи;
3) із використанням методів і засобів телемедицини;
4) за місцем перебування/лікування особи.
Експертна команда проводить розгляд справи заочно (без особистої участі особи або її уповноваженого представника) за умов, визначених нижче, за винятком випадків, коли особа повідомила про своє бажання бути присутньою на розгляді.
Аналіз наведених вище норм матеріального права свідчить про обов`язок Центру оцінювання функціонального стану особи повідомити особу про проведення повторного оцінювання у визначений спосіб, а також у разі розгляду скарги на рішення експертної команди, який в тому числі може здійснюється за участі особи або її представника у разі подання ними відповідного клопотання (п. 68 Положення № 1338, п. 2 Критеріїв визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи).
Матеріалами справи підтверджується, що про бажання позивача брати участь в розгляді скарги свідчить подана ним скарга від 22.02.2025, в якій він просив повідомити його та його представника про дату, час та місце розгляду справи. В скарзі позивачем також зазначав про можливу участь його та його представника у розгляді справи за допомогою методів телемедицини та/або відеозв`язку.
Під час розгляду справи відповідач 2 не надав до суду належні та допустимі докази виконання ним вимог щодо належного повідомлення позивача та його представника про розгляд скарги, забезпечення участі у розгляді скарги та заслуховування пояснень позивача (скаржника) під час розгляду скарги, із використанням методів і засобів телемедицини та/або відеозв`язку. 
Суду не надані належні докази того, що позивач отримував у встановленому порядку рішення чи повідомлення про запрошення його на огляд від Центру оцінювання функціонального стану особи при державній установі "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" в частині перевірки обґрунтованості розгляду його скарги. Протилежне суду не доведене.
Також не надано доказів того, що рішення за результатом розгляду скарги позивача приймалось відповідачем 2 на підставі всебічної оцінки і вивчення медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження позивача, проведених щодо нього необхідних досліджень на базі державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова; не надані докази того, що позивач від проходження повного медичного обстеження/оцінювання стану здоров`я відмовився.
Крім того, відповідачем 2 не доведено, що під час розгляду скарги позивача було забезпечено дотримання вимог Порядку № 1338 щодо процедури її розгляду, зокрема належного повідомлення позивача про розгляд скарги та забезпечення можливості його участі в оцінюванні. Матеріалами справи підтверджено, що рішення від 28.08.2025 прийняте заочно, без виклику та участі позивача. Докази належного виклику чи повідомлення останнього про проведення повторного оцінювання/ розгляду скарги суду не надані.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що розгляд скарги здійснений поза межами чітко визначених процедурних гарантій, в даному випадку є підставою для визнання прийнятого за результатами такої скарги рішення неправомірним.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог ч. 2 ст. 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
Водночас суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.03.2020 у справі № 240/7133/19, від 25.09.2018 у справі № 804/800/16 та від 26.09.2018 у справі №817/820/16, відповідно до яких суд не здійснює самостійно оцінку підставності прийняття певного висновку МСЕК з медичних критеріїв, адже суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері.
А тому перевірка правомірності встановлення позивачу групи інвалідності не входить до повноважень суду.
Натомість такими повноваженнями наділений саме відповідач.
Підсумовуючи вищевикладене суд наголошує, у контексті спірних відносин саме належне дотримання процедури оцінювання повсякденного функціонування особи є фундаментальним показником правомірності прийнятого рішення, оскільки за умови протилежного нівелюється сенс законодавчого врегулювання такої процедури.
З урахуванням встановлених вище фактичних обставин справи суд приходить до переконання про недотримання відповідачем принципу належного урядування під час прийняття спірного рішення з огляду на порушення процедури його ухвалення.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
У даному випадку суб`єкт владних повноважень на виконання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не подав доказів на підтвердження обґрунтованості та вмотивованості оскаржуваного в даній справі рішення за наслідками розгляду скарги. 
З огляду на всі вище перелічені обставини, оскаржуване рішення відповідача 2 не може вважатись законним та обґрунтованим, тому підлягає скасуванню. 
Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За наведених підстав, на переконання суду, зобов`язання Державної установи "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" повторно розглянути скаргу позивача з урахуванням висновків суду у цій справі є належним та ефективним способом захисту прав та законних інтересів позивача.
Беручи до уваги наведене, не підлягає задоволенню позовна вимога позивача про зобов`язання Державну установу “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” провести повторний огляд та сформувати нове рішення за результатом оцінювання стану здоров`я ОСОБА_1 на предмет визнання його особою з інвалідністю, з урахуванням висновків, викладених у прийнятому рішенні суду.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судом не проводиться розподіл судових витрат. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 77, 139, 243, 245, 246 та 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” № ОР-1515 від 28.08.2025.
3. Зобов`язати Державну установу "Український державний науково- дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України" повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 21.02.2025, з урахуванням висновків суду у цій справі.
4. В іншій частині позову відмовити. 

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 

Повне найменування учасників процесу:
позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ); 
відповідач - комунальне некомерційне підприємство “Міська поліклініка № 3 Чернівецької міської ради” (вул. Південно-Кільцева, буд. 31, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 14257872);
відповідач 2 - Державна установа “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (провулок Феодосія Макаревського, 1-А, м. Дніпро, код ЄДРПОУ 03191673);
другий відповідач - комунальне некомерційне підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Чернівецької міської ради (вул. Героїв Майдану, буд. 226, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 02005763). 

Суддя В.К. Левицький