Справа №591/1202/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О.М.	
Номер провадження 33/816/1186/26 	Суддя-доповідач Янголь Є. В. 	
Категорія 130 КУпАП 	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Янголь Є.В.,за участю захисника Шевченка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Шевченка Дмитра Сергійовича, на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2026 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн за те, що він 02.02.2026 року о 17-49 год у м. Суми по вул. Харківська, 9-1, керував т\з Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_2 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що суд допустив спрощений підхід при розгляді справи, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події, висновки про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи та не відповідають фактичним обставинам.
Зазначає, що огляд  ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, на стан алкогольного сп`яніння проведений з істотним порушенням Порядку № 32 та вимог ст.266-1 КУпАП, відтак додані до протоколу докази слід визнати недопустимими, як такі, що отримані з порушенням встановленого законом порядку. Також, на думку апелянта, дії  ОСОБА_1 , повинні були бути кваліфіковані за спеціальною нормою – ч.3 ст.172-20 КУпАП. У зв`язку з викладеним протокол про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , а також доданий до матеріалів справи відеозапис складені неуповноваженою особою – працівниками поліції, зважаючи на це провадження у справі підлягає однозначному закриттю.
Зазначає, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 , про наявність в останнього конкретних ознак сп`яніння, у зв`язку з цим підстави для проведення огляду були відсутні. Сам ОСОБА_1 заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння та не погоджувався з результатами огляду, натомість, з боку працівників поліції була наявна упередженість та провокація у підбурюванні до надання згоди. Зважаючи на це, на підставі ч.5 ст. 266 КУпАП, процедуру огляду на стан сп`яніння слід визнати недопустимою.
Апелянт вказує, що дозвільні документи (сертифікат відповідності про повірку робочого засобу вимірювальної техніки) щодо приладу «Drager Alcotest» під час складання протоколу не були надані ОСОБА_1 на ознайомлення і не були долучені до матеріалів справи, а також, що прилад «Drager Alcotest» може мати суттєву похибку, оскільки показав неправильну температуру повітря під час проведення огляду із фактичною температурою повітря, тож за таких обставин наявні у справі результати огляду слід визнати недопустимими. 
Також просив врахувати, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому просив не призначати покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
У судовому засіданні захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності– ОСОБА_2 скаргу підтримав із мотивів, зазначених у ній.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 про розгляд скарги був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду скарги.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків. 
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що розглядаючи вказану справу, суддя суду першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів доданих до протоколу, а саме, роздруківки показників газоаналізатора «Drager Alcotest», акту огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального приладу - газоаналізатора «Drager Alcotest», проба якого була позитивною, кількісний показник склав 1,59% (проміле) та відеозапису, який було долучено працівниками поліції до складених матеріалів.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено. 
Апелянт зазначає про те, що працівники поліції неуповноважені складати протокол відносно  ОСОБА_1 , так як він є діючим військовослужбовцем й у зв`язку з цим, його огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився з істотним порушенням Порядку № 32 та вимог ст.266-1 КУпАП, відтак додані до протоколу докази, в тому числі відеозаписи слід визнати недопустимими та такі, що отримані з порушенням встановленого законом порядку.
Апеляційний суд звертає увагу, що спростування заперечень сторони захисту щодо особливого статусу та особливої процедури проходження огляду ОСОБА_1 , як військовослужбовцем, суд першої інстанції детально виклав у своєму рішенні та проаналізував їх в сукупності як між собою так і з дослідженими письмовими доказами. 
З викладеними у постанові висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд.
Додатково, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Так, адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП, відноситься до правопорушень, вчинених, зокрема, під час керування транспортними засобами.
Частиною 1 ст. 172-20 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
У свою чергу, ст. 255 КУпАП визначено органи, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема, органи Національної поліції складають протоколи за ст. 130 КУпАП, а управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - по правопорушенням, вчиненим військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків (ст. 44, ч.2,3 ст. 123, ст. 172-10 - 172-20, 173, 174, 178, 182, 184-1, 185, 185-7 КУпАП).
Крім того, у п. 3 Постанови КМУ № 32 від 12 січня 2024 року зазначено, що огляду підлягають військовослужбовці/військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такі положення також узгоджуються із нормами ч. 2 ст. 266-1 КУпАП, відповідно до якої огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто із системного аналізу наведеного законодавства слідує, що Військова служба правопорядку є належним органом по складанню протоколу відносно лише тих військовослужбовців, які безпосередньо в момент вчинення (припинення або виявлення) правопорушення виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Відеозаписом з місця події підтверджується протилежне, а саме те, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції в м. Суми по вул. Харківській 9-1, на автомобілі, який за військовою частиною не зареєстрований, про виконання будь-яких військових обов`язків та несення служби на той час, працівникам поліції не повідомляв.
Таким чином, з врахуванням вищезазначених положень та встановлених обставин, працівники поліції є належним суб`єктом складання адміністративних матеріалів за ч. 1 ст.130 КУпАП відносно військовослужбовця ОСОБА_1 , і у даному випадку застосування положень статті 266-1 КУпАП, на що посилається захисник у поданій апеляційній скарзі, є помилковим.
Зважаючи на це, апеляційний суд вважає, що протокол та додані до нього докази, в тому числі й відеозаписи є належними та допустимими доказами, які отримані у встановлений законом порядок.
Доводи апеляційної скарги про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 , про наявність в останнього конкретних ознак сп`яніння, і сам ОСОБА_1 заперечував факт перебування у стані алкогольного сп`яніння - є безпідставними та спростовуються відеозаписом з місця подій.
Зокрема, як вбачається з відеозапису (файл clip-4, час на відео 17:57:30) працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме явний запах алкоголю з порожнини рота, при цьому ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкоголю, зазначав, що вживав, але давно та погодився пройти огляд на місці зупинки за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest».
Крім того, відповідно до п. 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Пунктом 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, визначено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Тобто, встановлення наявності чи відсутності ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння належить до дискреційних повноважень саме працівника поліції. 
Довід захисника про те, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами огляду, натомість, з боку працівників поліції була наявна упередженість та провокація у підбурюванні до надання згоди апеляційний суд вважає безпідставним, з огляду на наступне.
Як вбачається з відеозапису, після проходження ОСОБА_1 огляду на місці зупинки, результат якого був позивним і склав 1,59% (проміле), поліцейські повідомили, що ОСОБА_1 знаходиться в стані алкогольного сп`яніння. На питання поліцейського чи погоджується ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду (файл clip-4, час на відео 18:00:40) останній повідомляє, що згоден. Отже, на відео зафіксована добровільна згода ОСОБА_1 з результатами проведеного огляду. Зазначене підтверджується також роздруківкою показників газоаналізатора «Drager Alcotest» (а.с.2) та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння (а.с.3), де стоять підписи ОСОБА_1 та зазначено, що він «Згоден» з результатами проведеного огляду. 
Тож, доводи захисника про те, що в діях працівників поліції була наявна упередженість та провокація у підбурюванні до надання згоди апеляційний суд вважає надуманими, оскільки з відеозапису не вбачається упередженості працівників поліції. 
Варто також зазначити, що захисником було подано письмове клопотання про виклик поліцейських ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Апеляційний суд не вбачає підстав для виклику цих осіб, оскільки захисником не обгрунтовано необхідність їх виклику, а саме які обставини вони можуть підтвердити чи спростувати, для усунення яких протирічь та надання яких роз`яснень потрібно їх викликати. Крім того вони є працівниками поліції, певною мірою зацікавлені у результатах розгляду справи, а обставини, які вони можуть повідомити, зафіксовані на відеозаписі з нагрудних камер працівників поліції. У зв`язку з цим та з метою запобіганню порушенню розумних строків розгляду справи виклик зазначених свідків не є доцільним.
Щодо тверджень апелянта про те, дозвільні документи (сертифікат відповідності про повірку робочого засобу вимірювальної техніки) щодо приладу «Drager Alcotest» під час складання протоколу надані не були, як і не були долучені до матеріалів справи, а також, що прилад «Drager Alcotest» може мати суттєву похибку, оскільки показав неправильну температуру повітря під час проведення огляду із фактичною температурою повітря, апеляційний суд зазначає наступне.
Драгер 6820 є портативним алкотестером, що використовується для швидкого й точного визначення рівня алкоголю у видихуваному повітрі. Тобто, призначенням вказаного пристрою є визначення рівня алкоголю у видихуваному повітрі, а не вимірювання температури повітря, як стверджує апелянт. Відповідно, поточна робоча температура для приладу може відрізнятись від зовнішніх погодних умов. До того ж, «Drager Alcotest» може показувати помилкове значення температури, якщо він зберігався у салоні автомобіля при іншій температурі та безпосередньо перед вимірюванням був перенесений назовні. Таким чином, температура навколишнього середовища не буде співпадати з показником температури приладу з наведених причин та жодним чином не впливатиме на результати тестування і це не свідчить про його непридатність.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» зазначено визначення таких термінів: 10) калібрування - сукупність операцій, за допомогою яких за заданих умов на першому етапі встановлюється співвідношення між значеннями величини, що забезпечуються еталонами з притаманними їм невизначеностями вимірювань, та відповідними показами з пов`язаними з ними невизначеностями вимірювань, а на другому етапі ця інформація використовується для встановлення співвідношення для отримання результату вимірювання з показу; 17) періодична повірка засобів вимірювальної техніки - повірка, що проводиться протягом періоду експлуатації засобів вимірювальної техніки через встановлений проміжок часу (міжповірочний інтервал); 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.
Статтею 17 вказаного Закону врегульовано порядок Повірки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, згідно якої передбачено, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, а статтею 27 врегульовано питання щодо калібрування засобів вимірювальної техніки.
Так, калібруванню в добровільному порядку можуть підлягати засоби вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері та/або поза сферою законодавчо регульованої метрології. Калібруванню також підлягають вторинні та робочі еталони. Калібрування засобів вимірювальної техніки проводиться: науковими метрологічними центрами; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, акредитованими національним органом України з акредитації; метрологічними центрами, калібрувальними лабораторіями, які мають документально підтверджену простежуваність своїх еталонів до національних еталонів, еталонів інших держав або міжнародних еталонів відповідних одиниць вимірювання.
Калібрування вторинних та робочих еталонів проводиться в порядку, встановленому нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.
Калібрування та оформлення його результатів проводяться відповідно до національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами, та документів, прийнятих міжнародними та регіональними організаціями з метрології.
Отже, повіркою є перевірка відповідності певним стандартам, а калібрування - приведення засобу вимірювальної техніки до певних стандартів.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 становить 1 рік.
Роздруківкою тесту підтверджується, що останнє калібрування приладу «Alcotest 6820» було проведено 18 листопада 2025 року, що вказує на правомірність використання вказаного газоаналізатору та його придатність при проведенні огляду ОСОБА_1 станом на 02 лютого 2026 року.
Доводи про необгрунтованість призначення покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом також є помилковими, оскільки санкція ст. 130 КУпАП передбачає безальтернативне позбавлення права керування транспортними засобами безвідносно до того, чи є особа військовослужбовцем. Діючий КУпАП не передбачає можливості звільнення від цього покарання. 
Інших доводів, за яких можливо було б дійти висновку про безпідставність складання відносно ОСОБА_1 , протоколу про адміністративне правопорушення та незаконність притягнення останнього до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, захисником не наведено і під час апеляційного перегляду даної справи таких обставин не встановлено.
Апеляційний суд, переглянувши справу в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП було встановлено суддею суду першої інстанції відповідно до ст. 245 КУпАП, тобто за результатом повного, всебічно та об`єктивно розгляду справи, з врахуванням належних та допустимих доказів, з наданням їм правової оцінки, і обставин, за яких справа підлягала б закриттю за відсутністю в діях останнього складу вказаного адміністративного правопорушення, не встановлено.
Під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення статей 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому на підставі пункту 1 частини 7 статі 294 КУпАП вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 16 квітня 2026 року,якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Шевченка Д.С. на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Сумського апеляційного суду	Янголь Є. В.