ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"10" вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 916/2357/26
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.,
розглянувши справу № 916/2357/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження
за позовом: Українсько-американського Товариства з обмеженою відповідальністю “Євромікс” з іноземними інвестиціями /ЄДРПОУ 24998380, адреса – 01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 8/
до відповідача: ОСОБА_1 /ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса – АДРЕСА_1 / 
про стягнення 4 240,38 грн,
ВСТАНОВИВ: 
Українсько-американське Товариство з обмеженою відповідальністю “Євромікс” з іноземними інвестиціями звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх.№2411/26 від 08.06.2026/ до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за Договором поставки № 608/КІ/25 від 18.08.2025 у розмірі 4240,38 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 608/КІ/25 від 18.08.2025. Так, заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар згідно видаткових накладних: від 22.11.2025 KI_00000322272 - 2942,10 грн та від 29.11.2025 KI_00000330220 - 1301,58 грн. Загальна сума поставленого Товару - 4243,68 грн, що складається із сум вартості товарів, вказаних у видаткових накладних. Позивач вказує, що постачальником регулярно здійснювались поставки товарів, однак покупець сплачував вартість поставленого товару не за конкретними видатковими накладними, а за Договором взагалі, розподіл оплати відносно накладних здійснювався бухгалтерією постачальника на власний розсуд, що підтверджується карткою рахунку. Таким чином, після остаточних зарахувань несплаченою залишилась заборгованість у розмірі 4240,38 грн. 
Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 509, 526, 610, 611, 625, 692, 712 ЦК України.
Ухвалою суду від 11.06.2026 позовну заяву Українсько-американського Товариства з обмеженою відповідальністю “Євромікс” з іноземними інвестиціями /вх.№2411/26 від 08.06.2026/ - залишено без руху. Зобов`язано позивача надати суду у десятиденний строк з дня отримання ухвали суду, заяву про усунення недоліків, встановлених при поданні позовної заяви, а саме зазначити реквізити рахунку позивача в банку, небанківському надавачі платіжних послуг та додати документ, що підтверджує наявність такого рахунку.
16.06.2026 позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків /вх.№20894/26 від 16.06.2026/, якою усунуто недоліки, що були підставою для залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою суду від 29.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2357/26. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. ст. 247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Ухвала суду по справі № 916/2357/26 про відкриття провадження у справі від 29.06.2026 направлялась учасникам справи в порядку, визначеному положеннями Господарського процесуального кодексу України, зокрема відповідачу, за адресою, вказаною в позовній заяві ( АДРЕСА_2 , яка є місцем проживання відповідача, що підтверджується Витягом в Єдиного державного демографічного реєстру), про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на зворотному боці другої сторінки цих ухвал з зазначенням адреси відповідача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення з позначкою на конверті „Судова повістка”.
Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
09.07.2026 на адресу суду повернуто рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу з ухвалою суду від 29.06.2026 без вручення отримувачу. Відповідно до деталей трекінгу Укрпошти 08.07.2026 змінено статус відправлення на: «Повернення Відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання)».
Суд звертає увагу, що положеннями ч. 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового засідання зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою в вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за відповідною адресою не проживає. 
Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 910/15442/17 від 16.05.2018 року).
Також необхідно зазначити, що за змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвали Господарського суду Одеської області по справі №916/2357/26 було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач міг ознайомитися з текстом цієї ухвали.
Оскільки відповідач по справі не надав суду відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, суд в порядку ч. 9 ст. 165 ГПК України вирішує справу за наявними матеріалами. 
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Як встановлено при безпосередньому дослідженні доказів, 18 серпня 2025 р. між Українсько-американським товариством з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями (надалі за текстом – Постачальник), з одного боку, та фізичною особою-підприємцем Зозулєю Наталією Петрівною (іменоване надалі Покупець), з іншої сторони був укладений Договір поставки № 608/КІ/25 від 18.08.2025, згідно розділу 1 якого Постачальник зобов`язується на протязі дії договору поставляти та передавати у власність Покупцеві товар, згідно товарних (видаткових) накладних, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість, відповідно умов даного Договору. 
Згідно з п.2.1. Договору «Поставка Товару здійснюється окремими партіями, асортимент, ціна, комплектність і якість Товару в яких погоджується Сторонами шляхом оформлення замовлень на поставку Товару, що оформлюються й передаються Постачальникові по поштовому, телефонному, факсимільному, електронному зв`язку або нарочним засобом. Замовлення (заявка) може корегуватися Постачальником, виходячи з наявності Товару на складі. Остаточно асортимент і кількість Товаруузгоджуються у видатковій накладній». 
Відповідно до п. 2.2. Договору: «Постачання Товару здійснюється транспортом Постачальника на умовах DDP – склад (магазин) Покупця, що передбачені Інкотермс 2010р., «Офіційні правила тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати». 
Датою поставки вважається дата приймання Товару Покупцем, зазначена у видатковій накладній. Право власності на Товар, а також усі ризики, пов`язані з Товаром переходять до Покупця в момент передачі Товару Постачальником Покупцю (п. 2.4. Договору). 
Відповідно до умов пп. 4.7.1. п.4.7. Договору поставки, Сторони домовились про наступні умови оплати: «Кожна партія товару оплачується на поточний рахунок Постачальника на протязі 14 (чотирнадцяти) календарних днів після поставки партії товару». 
Пункт 2.4. Договору закріплює, моментом поставки Сторони визнають дату передачі товару Покупцю, яка визначається за накладною на відповідний товар. 
Відповідно до п.9.1. Договору, Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами та діє до 31.12.2026 року з автоматичною пролонгацією на рік.
Судом досліджено видаткові накладні від 22.11.2025 KI_00000322272 на суму 2942,10 грн та від 29.11.2025 KI_00000330220 на суму 1301,58 грн, що підтверджують факт постачання товару позивачем відповідачу, оскільки підписані обома сторонами без зауважень.
З картки розрахунку за 01.11.2025 – 27.05.2026 контрагента ФОП Зозуля Н.П. за договором поставки №608/КІ/25 від 18.08.2025 вбачається, що відповідачем заборгованість погашена лише частково.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за Договором поставки № 608/КІ/25 від 18.08.2025 у розмірі 4240,38 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
У п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом досліджено здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідно до якого вартість поставленого та несплаченого товару за видатковими накладними становить 4 240,38 грн.
Судом перевірено наведений позивачем розрахунок, встановлено його правильність та відповідність матеріалам справи.
Доказів на спростування розміру вищевказаної заборгованості відповідачем не надано.
Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом.
За правилами ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Частиною 1 ст. 14 ГПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності господарського судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, так як обґрунтовані та доведені.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що боржник по справі Зозуля Наталія Петрівна припинила свою підприємницьку діяльність як фізична особа-підприємець Зозуля Наталія Петрівна на підставі власного рішення, про що зроблено відповідний запис 28.04.2026.
Проте, з огляду на те, що спір у даній справі виник на підставі правочину у господарській діяльності та відповідач Зозуля Н.П. на момент укладення договору мала статус ФОП, дана справа відноситься до юрисдикції господарського суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позивач при пред`явленні позову сплатив судовий збір у розмірі 3 328,00 грн, що вбачається із платіжної інструкції № 14064 від 28.05.2026.
Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, з урахуванням коефіцієнту 0,8 судовий збір у даній справі становить 2 662,40 грн (переплата – 665,60 грн).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
На підставі викладеного, враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір у розмірі 2 662,40 грн підлягає стягненню з відповідача. При цьому сума переплати судового збору може бути повернута позивачеві на підставі відповідного клопотання, поданого до суду.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 74-75, 129, 237-251, 257-252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги Українсько-американського Товариства з обмеженою відповідальністю “Євромікс” з іноземними інвестиціями до Зозулі Наталії Петрівни про стягнення 4 240,38 грн– задовольнити у повному обсязі.
2. Стягнути з Зозулі Наталії Петрівни /ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса – АДРЕСА_1 / на користь Українсько-американського Товариства з обмеженою відповідальністю “Євромікс” з іноземними інвестиціями /ЄДРПОУ 24998380, адреса – 01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 8/ заборгованість за Договором поставки № 608/КІ/25 від 18.08.2025 у розмірі 4240,38 грн /чотири тисячі двісті сорок гривень 38 копійок/, а також стягнути судовий збір у розмірі 2 662,40 грн /дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
З урахуванням перебування судді Петренко Н.Д. у відпустці з 15.07.2026 по 28.08.2026 включно повне судове рішення складено та підписано 10 вересня 2026 р.

Суддя Н.Д. Петренко